270 18. Marskens Jordbund. Kunstig Landvinding 



3 Gange saa meget paa Slikvadeii som paa Sandvaden; man kunde 

 jo ogsaa paa Forhaand tænke sig, at Blaagrønalgerne, der spille en 

 Rolle i begge Slags Vader, men mest maaske paa Sandvaderne, havde 

 beriget Bunden med Kvælstof^ 



At Marsken, d. e. Slikmarsken eller Lermarsken ved Halvøens 

 Vestkyst, er en overordentlig næringsrig Jord, ere jo alle enige om. I 

 Aarhundreder, ja vist mindst i et Par Tusinde Aar, have Menneskene 

 udnyttet den ; i saa lang Tid har man drevet Kvæghjorder paa Græs 

 i den, og store Næringsmængder ere bortførte som Hø, og lige rig 

 og givtig bliver Jorden ved at være. (Ogsaa Ganong i Nord- Amerika 

 taler om Marskens længe varende Frugtbarhed). Det var til Marsken, 

 at Aarhundi-eder igennem de store Studetransporter fra Jylland vare 

 knyttede; man opdrættede magert Kvæg i Jylland, drev det om For- 

 aaret (April) i store Drifter, aarligt mange Tusinder, ned til Marsk- 

 egnene i Sønderjylland 2, hvor det solgtes, især paa Markederne i 

 Husum og Itzehoe; derefter aad det sig fedt i Sommerens Løb paa 

 Marskens Græs, for om Efteraaret at blive solgt paa andre Markeder, 

 især i Itzehoe og Hamborg (se f. Eks. Kohl III, S. 39)^. 



Hvor Marsken er opdyrket, f. Eks. i Vest-Holsten, kan man fra 

 Digerne ved Havet se ud over frodige Marker med Hvede, Roer, 

 Hestebønner og meget andet, mægtige Lader og Kornhæs, store Gaarde 

 med Træplantninger af Lind, Ælm, Ask, Hestekastanie, Robinia m. m., 

 Møller og Kirketaarne, men Fattigmandshytter ser man lidet til, — 

 et rigt og frugtbart Land (Fig. S. 107)*; til Trods for Havets Nærhed 

 kan enlig staaende Træer være høje og tykke og kun lidet bøjede mod 

 Øst, et Vidnesbyrd om, at de er i kraftig Vækst og derfor har større 

 Modstandskraft mod Vinden end deres Fæller paa Gestens m^gre Jord, 

 der i høj Grad ere vejrbidte. 



Naar Jordbunden i Marsken i Aarenes Løb er bleven udpint, 

 bruge Ejerne mange Steder blot at grave den dybere liggende Klæg 

 op eller kulegrave det hele til meget betydelig Dybde. Kohl skriver, 

 at Marsken sædvanlig har meget fede Jordlag endnu i 8, 10 eller 

 15 Fods Dybde; »das Winterkleien« (»Klægning«) kaldes det Ar- 



^ Ganong har flere interessante Bemærkninger om Marskjord. Han siger bl. a., 

 at Næringen ikke føres bort fra den, fordi der ingen Kilder er, altsaa intet cirku- 

 lerende Grundvand; den eneste Udgang for Vandet er ved Fordampning. 



* „ Oksevejene " gik dels ned over Jyllands Heder, ad en vestlig Vej, hvis Knude- 

 punkt var Foldingbro, derfra videre over Løgumkloster og Tønder til Husum, dels 

 ad en østlig Linie over Aarhus, Haderslev, Hoptrup, Røde Kro, Rensborg til Itzehoe. 



3 I Aarene 1840—1850 blev der om Foraaret i Husum solgt 18,000—20,000 Stude. 



* Vaupell angiver (1855), at Kornet i Marsken giver mange flere Fold end selv 

 paa de frugtbareste Dale af de danske Øer, f. Eks. Byg 42 Fold, Havre 30, Hvede 

 16, Bønner 12 og Ærter 20, og Marskhøets store Næringsværdi er vel bekendt. 



