18. Marskens Jordhund. Kunstig Landvinding 275 



Rimeligvis har dette Forhold været særlig skæbnesvangert ved den 

 nævnte og mange andre Stormfloder ^ 



Marskens Middelhøjde over Havet kan gennemsnitlig sættes til 

 1 m, og dens Diger fores op til 6—8 m Højde {Weber, 1892; se og- 

 saa Kohl III. S. 210). Deres Kamme ere saa brede ((i— 7 m), at de 

 afgive Plads for brede Køreveje. 



Et digeindhegnet Land viser sig som omgivet af høje. vandrette 

 Fæstningsvolde — og Digerne ere jo i Virkeligheden ogsaa saadanne 

 Værn, rejste ikke mod Mennesker, men mod det graadige Hav; sejler 

 man f. Eks. langs Nordstrands Kyst, ser man kun Tagene af Gaar- 

 dene, Toppene af Vejrmøller, Kirker og Træer rage op over Digernes 

 vandrette, jævne Kamme. 



Digebygning er en egen Kunst. Foruden selve Diget maa der 

 paa mange Steder bygges Sluser, Døre, gennem hvilke Vandløbene 

 kunne faa Udgang i Ebben, men som lukke sig i Flodtid. 



Tænker man paa alle de Forandringer, som Mennesket har fore- 

 taget og aarlig foretager med Kysten her ved Vesterhavet, forstaar 

 man, hvor rigtigt det gamle Ord er: »Gud skabte Havet, men Friseren 

 Kysterne« (»Deus mare, Friso littora«). Hertil kunde man tilføje: 

 »Havet dannede Marsken, Vinden Klitterne«. 



Forland. Ved Digerne adskilles altsaa et Stykke Marskeng fra 

 Havet; det umodne Land bliver liggende uden for Diget, det saa- 

 kaldte »Forland«, paa hvilket Landdannelsen kan fortsættes. Vi faa 

 da altsaa følgende Trin i Vegetationen: 1) Vaderne, 2) Forlandet 

 med dets mørkegrønne Kvellervegetation og begyndende Marskdan- 

 nelse, 3) den inddigede Marsk. 



Den inddigede Marsk. Den inddigede Marsk kaldes i Sønder- 

 jylland »Koog«, i Holland »Folder« 2. Den bliver allerede før og 

 vel ogsaa efter Inddigningen gennemskaaren af dybe, 2 — 3 Alen brede 

 Grøfter og derved inddelt i ofte regelmæssig firkantede Marker, der 

 kaldes »Fenner«. Hensigten heimed er dels at afvande Terrænet og 

 regulere Jordens Vandholdighed, dels at dele det efter Ejerne og i 

 Stykker, paa hvilke Kvæget frit kan vandre om og græsse. Ad- 

 gangen til Fennerne er derfor ofte dannet med et Bræt over Grøften 

 eller, ved Siden af en aflaaset Port, en Stente, som vel Mennesker, men 

 ikke Dyrene, kunne komme over. Inde paa Fennerne sættes nogle 



^ C. Bruun mener endog, at de store Ødelæggelser egentlig først begyndte, da 

 Landet var blevet inddiget, og som Følge heraf. Ogsaa Voupell taler om den Sicade, 

 som den utilstrækkelige Inddigning gjorde. 



* Den har efter Reventloiv 1. c, S. 9, ogsaa andre Navne, som Kroog, Inte, 

 Infeld, Hammerich. Ogsaa „Groden" skal den kaldes i Holland {Kohl I, 32). 



18* 



