290 19- Syltengens Økologi 



nordfriesiske], men er plantet, undtagen de krybende, lave Vedplanter.« 

 [Her tænkes paa Klitter og Heder]. 



Der er dog utvivlsomt forskellige Grunde til den lave Vækst. At 

 Vinden trykker Vedplanterne, navnlig dem, der vokse paa en næ- 

 ringsfattig og tør Bund, er sikkert nok, og dette har jeg tidligere 

 flere Gange omtalt (bl. a. 1895). Men paa Urterne har den næppe 

 direkte nogen Virkning; maaske indirekte derved, at kun de lave 

 Varieteter eller Arter have kunnet holde sig eller indvandre. At 

 den stive Lerbund undertiden ved sin Tørhed og formedelst den 

 Vanskelighed og Langsomhed, hvormed Vandet utvivlsomt cirkulerer 

 gennem den, kan give Anledning til en meget lav Plantevækst, anser 

 jeg for sandsynlig, og et specielt Eksempel herpaa anførtes S. 251—252. 

 Men da man kan træffe oprette og nedliggende Eksemplarer af samme 

 Art voksende i hverandres Nærhed eller undertiden endog mellem- 

 hverandre, maa der søges andre Grunde. Dette Spørgsmaal, som 

 vi atter ville møde i Klitvegetationen, behøver og fortjener en 

 nærmere fysiologisk Udredning. Rent hypotetisk har jeg (1895, 

 S. 23) udtalt den Formodning, at Jordbundens Varmeforhold paa 

 forskelligt Sted og til forskellig Tid kunde være Grunden til de om- 

 talte Stængelkrumninger (Thermotropisme) ; samme Tanke har Krasan 

 udtalt allerede tidligere (1882); den findes ogsaa hos Henslow (1895), 

 og Vochting har (1898) ved Forsøg vist, at Stænglerne af forskellige 

 Planter rette sig op ved højere Tempertttur, men lægge sig mere eller 

 mindre fladt ned paa Jorden, naar Temperaturen synker, hvilket han 

 kaldte Psychroklini. Senere (1902) har Lidjors fundet det samme hos en 

 Del Foraarsplanter, for hvilke det maa være ret nyttigt ved lavere 

 Temperatur at kunne søge ned til de varmere Omgivelser ved Jord- 

 overfladen. Men det synes mig ikke umuligt, at Jordbundens Fug- 

 tighedsforhold i andre Tilfælde maa kunne spille en Rolle og 

 fremkalde hydrotropiske Bevægelser. 



Hvad de andre ovenfor anførte Ejendommeligheder hos Syltbundens 

 Blomsterplanter angaar (Bladtyperne, Sukkulens m. m.), da maa disse 

 utvivlsomt ogsaa bringes i Aarsagsforbindelse med de Naturforhold, 

 som herske ved Stranden, og som navnlig ere følgende: 1) Der er et 

 stærkt og som Regel hele Dagen varende Lys. da Strandsamfundene 

 i Regelen ikke ligge i Skygge. 2) Vinden kan uhindret fare hen 

 over Fladerne; 3) Jordbunden er mere eller mindre saltholdig. Disse 

 Faktorer maa alle virke til Frembringelsen af det Tørheds-Præg, som 

 er udtrykt i Bladbygningen af ikke blot Strandengens Arter, men 

 Strandplanternes i det hele, og som derfor vil blive nærmere omtalt 

 i næste Kapitel. 



