20. Saltplanternes Ejendommeligheder 295 



»Varietets«- eller »Form« -Navne, som efterhaanden ere blevne opstil- 

 lede, de almindeligste Arter, hos hvilke saadanne Formændringer ere 

 blevne iagttagne. De ere: 



Agrostis alba; Anthyllis vulneraria; Arenaria serpyllifolia; Ar- 

 meria vidgaris; Artemisia campestris; Cerastium vulgatmn, C. semide- 

 candrum; Cirsium arvense; Convolvulus arvensis; Dadylis glomerata; 

 Erodium cimtarium; Festuca ruhra; Galimn aparine, G. verum; 

 Geranium Rohertianum; Herniaria glahra; Hieracium umhellatum; 

 Jasione montana; Juncus hufonius; Lotns corniculatus; Lydum vul- 

 gare; Matricaria inodora; Odontitis ruhra; Plant ago lanceolata, P. 

 major; Polygonum amphibinm, P. avictdare; Saxifraga granulata; 

 Senecio vulgaris ; Silene venosa; Solanum dulcamara; Sonchus arvensis; 

 Stellaria crassifolia; Tetragonolohus siliquosus; Trifolium pratense; 

 Triticum repens; Weingdrtneria canescens; Vicia cracca o. fl. — Om 

 disse, oftest sukkulente, Former se f. Eks. Lesage. 



C. En næste Gruppe udgøres af Indlandsplanter, der ufor- 

 andrede, saa vidt vides, kunne vokse ogsaa paa Saltbund. En stor 

 Del af dem ere Sandbundsplanter, der lejlighedsvis gaa ud paa Stran- 

 den og kunne trives her, fordi der er saa stor økologisk Lighed 

 mellem Psammofyter og Halofyter. Der omtaltes allerede en Del 

 S. 82, 88—90, og en hel Del flere kunne nævnes; de udelades her. 



Naar man skulde bestemme Begrebet »Saltplante« økologisk, 

 maatte man vel sige, at det er en Plante, der kan taale større Mæng- 

 der af Salt (oftest Kogsalt) i Jorden end andre Planter (for Kultur- 

 planterne bliver allerede 2,5% Salt farligt), og som derfor bedre be- 

 staa Kampen for Tilværelsen i Konkurrencen med de andre Arter 

 dér, hvor Jorden er mere ugunstig for disse, selv om den ikke er 

 aldeles exklusiv. Vistnok alle Saltplanter kunne dyrkes i almindelig 

 Jord, men med nogle lykkes dette lettere end med andre (se i. Eks. 

 FocJce, Massart o. a.). De fleste ægte Saltplanter (Gruppe A) have til- 

 lige antaget et eget Præg, der skyldes Saltets Indvirkning, og som 

 er konstant til en vis Grad; hos Gruppen B er det samme Tilfældet, 

 men i ringere Grad og formentlig ikke saa konstant, hvad nærmere 

 bør undersøges. 



Den Egenskab, som er den mest paafaldende Ejendommelighed 

 hos Saltplanterne, og som findes hos de allerfleste af disses tokim- 

 bladede Arter, er deres Kødfuldhed (Suk kulens)^; Stænglerne, 

 men navnlig Bladene, ere mere eller mindre tykke, kødfulde og 



^ Dette er for længe siden fremdraget i Litteraturen. For Vesterhavsøernes 

 Vedkommende har det været omtalt hos 5Mc/!e«aM, 18S9. SeWarming, 1897, S. 241. 



