40 VIOLARIE^. 211 — 2 15. 



mor i omkring 5-blommiga klasar, lutande åt en sida, nära tumsvida; 

 foderblad 5, de 2 yttre mycket mindre; kronblad 5, lika stora, citron- 

 gula, lätt aflfallande; ståndare många under fruktämnet; stift 1; frö- 

 hus enrummigt, med frön fastade på de tre skalens insida. — Ängs- 

 backar; 7 — 8. 



Violarieae. 



211. Viola hirta L. (Luddviol), mångårig; rotstock stor, ej 

 utsändande sterila skott; blad äggrundt hjertlika, tätt naggade, små- 

 ludna; blomskaft från rotstocken, enblommiga; foderblad 5 med kort 

 bihang vid basen; kronblad 5, blåvioletta, det nedersta störst och vid 

 basen försedt med sporre; ståndare 5 n. utan strängar; kuapparne 

 sammanhängande, de 2, som stå mot det udda kronbladet, försedda 

 med blekgröna bihang, som gömmas i sporren; stift 1; märke ned- 

 böjdt; fröhus s. f. — Lundar; 5 — G. 



212. V. palustris L. (Kärrviol), mångårig; rotstock smal n. 

 trådlik, krypande; blad rundadt njurlika, glest och svagt naggade, 

 glänsande; blommor på 2 — 3" höga skaft, blekgredelina, violettådriga. 

 — Fukt. si; 5—6. 



213. V" mirabilis L. (Underviolen), mångårig, glatt; rotstock 

 temligen stark, nedgående; om våren utbildas en rosett af bredt hjert- 

 lika, kort spetsade, smånaggade blad, och fria stänglar (blomskaft), 

 som uppbära ensamma blåhvita nästan alltid sterila (könlösa) blom- 

 mor; sednare utvecklas 6 — 10 ' höga stjelkar, ur hvars öfre bladveck 

 framkomma blommor som sakna kronblad, men alstra fröhus. — Lun- 

 dar; 5 — 6. 



214. V. canina L. (Hundviol), mångårig; rotstocken upptill 

 förgrenad; stjelk 2', grenig, svag; blad skaftade hjertlika, grundt nagg- 

 sågade med hinnartadt gröna sargadt sågade stipler; blommorna på 

 skaft från bladvecken, helt blå (mörkare eller ljusare). — Varierar: på 

 torra backar småväxt och finluden (V. arenaria), i skugga storbladig 

 med odelad rotstock och högfärgade blommor (V. silvatica), eller på 

 stränder smalt utdragna blad och blåhvita blommor (V. stagnina). 



215. V. tricolor L. (Styfmorsblomma), enårig; stjelk 4 — 8", 

 ofta från basen utbredt grenig, slankig; blad skaftade äggrundt-aflånga, 

 naggsågade, de nedre hjertlikt-äggrunda, de öfriga ovalt-lansettlika, 

 med lyrlikt pardelade stora stipler; blommorna på skaft från blad- 

 vecken med de 2 öfre kronbladen violetta, de 3 andra blåaktiga eller 

 hvitgula, på berg större, men ibland säd mindre än fodret. — 5—9. 



