IV 



ÖFRIGA FÖRKORTNINGAR OCH TECKEN. 



N. — Norge. 



n. — nästan. 



N. F. — Naturliga familjen. 



Ner. — Nerike. 



Nordl. — Norska Nordlanden. 



Norrl. — Sv. Norrland. 



odl. — odlad, 

 omkr. — omkring. 

 omv. — oravändt. 



qu. — quarter (längdmått). 



r. — rar. 



r. blr — röda blommor. 



Romsd. — Romsdalen. 



Rosl. — Roslagen. 



rödl. — rödletta nära hvita blommor. 



Sk. — Skåne. 



Skand. — Skandinavien. 



Smal. — Småland. 



Sn. — Socken. 



st. — ställen. 



st. bland Norska växtställen — stift; t. ex. 



Bergens stift, 

 storl. — storlek. 

 strand. — stränder. 

 Stånd. — Ståndare. 

 Sv. — Svensk; Sverige. 

 Södml. — Södermanland. 



tabell. 



Ang. — Ängar. 



ö. — östra, 

 öfr. — öfriga, öfrigt. 

 ÖG. — Östergötland. 

 Öl. — Öland. 



— enårig rot. 



— tvåårig rot. 

 2^ — flerårig rot. 



% — träd eller buske. 



^ 2|. — småbuske, ell. buskväxt närmande 



sig till ört. 

 O^ — hanblomma eller hanväxt. 

 $ — honblomma eller honväxt. 

 O (noll) — utmärker, att delen saknas. 



t. — (efter Tii 

 t. — tum. 



Tellem. — Tellemarken. 

 Trondhj. — Trondhjem. 



* — i marginalen, framför artnamnet, att arten är funnen endast i Norge. 

 ■}- — i marginalen, att växten ej är egentl. Skandinavisk, utan i nyare tider förvildad. 

 4 — i märg., att arten i nyare tider icke blifvit återfunnen. 



1, 2, 3 etc. efter varaktighetstecknet utmärker de månader, i hvilka växterna blomma; 

 bos Kryptogamerna, när frukten mognar. 



— (minus) — i diagnosen betecknar, att delens form varierar mellan de båda utmärkta 



extremerna; t. ex. eggrundt — aflånga: att delen stundom är eggrund, stund, af- 

 lång eller närmande sig den ena eller andra formen. 



— vid växtställen, att örten blifvit funnen i och mellan de uppgifna orterna, hvarvid des- 



sas ordning tillkännager den förmodade rigtningen af växtens utbredning*). — 

 Der detta tecken saknas, äro blott strödda ställen, der den träffas, bekanta. 



*) T. ex. TILIA parvifolia Ehrli. [Sk. — Angml. Dal. etc.) d. v. s. Linden, såsom ett syd- 

 ligt träd, upphör vid östra kusten i Ångermanland, inuti landet i Dalarne, att växa vild. 



— FAGUS sylvatica L. (Sk. — ÖG. VG. Boh.) Boken sprider sig från Skåne, på östra 

 sidan till ÖG., på vestra sidan till Bohus; längre nordligt saknas den. 



— CAREX globularis L.' [Lpl. — Gestr. Vestml. Nerike. Värml. Smal.) Från sitt nordliga 

 stamhall sprider sig denna starr icke längre ned än till nämda provinser. 



