mer ntbildadt förstånd, innan de började Botanikens studium, och egnade sig mer 

 sällan deråt af tvång samt funno ej i Flororna så många s. k. critiska, svår- 

 skiljhara arter eller en så vidlyftig synonymik, hvilka nu för tiden försvåra detta 

 studium. 



Dessa så helt och hållet förändrade, ja i allo omvända förhållanden, hvilka 

 naturligtvis icke i ringaste mån berott af utges åtgöranden, synas hafva blifvit 

 nog litet uppmärksammade af den eljest lika mycket såsom vetenskapsman som 

 såsom lärare i Botanik utmärkte referenten af nästföregående upplaga, då han 

 hufvudsakligen klandrat utg. derföre, att i Handbokens sednare upplagor upp- 

 tagas en mängd af de nyare, svårskiljbara arterjia, som göra boken numera o- 

 lämplig för nybörjare. Utg. har nemligen icke och kan icke hafva, med känne- 

 dom om ofvan anförda förhållanden, redigerat de sednare upplagorna för ny- 

 börjare i samma mening som det vid den första hette, utan har såväl vid de 

 närmast föregående som vid den närvarande uppl. af sett endast deras behof, som-, 

 enligt nutidens fordringar och med dess tillgång på mindre vidlyftiga localfloror, 

 * i läroverkens nedre klasser redan inhemtat de första grunderna och sedan i de 

 högre klasserna eller under första åren vid universiteten vilja studera fädernes- 

 landets Flora mera fullständigt och på egen hand. För dem bör i de flesta 

 fall den svårighet, som de sednaste decenniernas uppfattning af artbegreppet 

 medförer, icke vara oöfvervinnerlig, särdeles då samma decenniers förändringar 

 i undervisningen beredt dem en mängd lättnader i öfriga hänseenden. Huruvida 

 för öfrigt undanrödjandet af hvarenda svårighet i ett studium, äfven om det vore 

 möjligt, skulle vara önskvärdt, vågar utg. betvifia. 



För att emellertid ådagalägga, huru villig utg. är att, såvidt på honom 

 ankommer, ställa sig gjorda anmärkningar till efterrättelse, har utg. i närvarande 

 upplaga, då icke någon reduction i större skala kunnat göras af arter, som af 

 de största auctoriteter äro allmänt antagna, eller om hvilkas arträtt utg. är 

 lifligt öfvertygad, vidtagit den åtgärd att i alla artdiagnoser för phanerogama 

 växter och ormbunkar med cursiv stil utmärka den eller de charactercr, hvilka, 

 enligt utg:s erfarenhet, äro mest användbara för att skilja närstående arter från 

 hvarandra. Att härvidlag utg. kan beskyllas för inconsequeiis, medgifves genia; 

 ty i en del slägten hafva valts de mest i ögonen fallande kännetecknen, i andra 

 de mest constanta, i en del slägten blott ett eller två, i andra flera, allt efter 

 växtgruppernas olika beskaffejihet. Med denna inconsequens tror sig dock utg. 

 hafva mer gagnat än skadat det dermed åsyftade ändamålet, eller att underlätta 

 artemas examinerande. För samma ändamål hafva ock i åtskilliga större och 



