Fani. Synantherccp. 17 



5 C. prcmiorsa Tausch: blomkorg, i klaselik spira; holkfj. glatta ell. med några få hvita 

 hår, utan glandier; bladen aflånga, mot spetsen vidgade, helbräddade ell. glest små- 

 ^ landade, småludna. 2f 6, 7, g. blr. Fig. F1.D.942. Reieh.t.l454. H.N.f.13, n:o28. 

 Äng. (Sk.—Gestr. Dal. VG. Öl. Goltl. — N.) Hierac. prcBmorsum L. Geracium 

 Reich. 



45. HIERÅCIUM Lin.*) Hökblomster. 



f Piloselloidea: Förökning genom grenskot t; fruktljunets hår Hklånga, fina 

 och föga styfva. 



* Krypande rotstock; bar ell. enbladig stängel, med synbara [ofvan mar- 

 ken befintliga] grenskott. 



a — Inre holkfjällen spetsiga. 



1 H. Pilosella L. stängeln bar, meränd. enblomstrig, med grenskott; bladen smalt om 



Yändt eggrunda ell. lancettlika, ofvanpå gröna och glest långhåriga, undei' tätt hvil 

 ell. gråludna; holkfjällen med blek kant, de yttre trubbiga. 2^6,7. — /5 grandi 

 florum: blomkorg, betydligt större, med glandelhårig holk. — / Peleterianum: hol- 

 ken, äfvensom bladen, mot basen mycket tätludna af länga hvita hår. — önigrescens: 

 holken svartluden af glandelhår. — s virescens: bladen under föga blekare af ett glest, 

 mycket tunnt stjernludd; blrnas bräm på båda sidor gult. Fig. Sv.B.458. Fl.D.lllO. 

 H.N.f.6,n:o4; cf.9, n:o8. 

 Back. a. [Sk. — VB. och Um.Lpm. — N. till Ost-Finnm. — å Christiania. — £ 

 Uppsala. Blek. Lösen. — N. Christiania; Romsdalen m. fl. st.) Blrnas tunglika 

 bräm på undre sidan vanl. rödrandadt, sällan, såsom hos s, rent gult. Stundom 

 utvecklas äfven blr på grenskotten. 



2 H. stoloniflorum Eit. stäng, enbladig, alltid med grenskott, delad i flcr-[2 — 7-]blom- 



strig qvast; bladen omv. eggrunda öfverallt håriga, under beströdda med ett tunnt 

 och glest ludd; holkens bas tvärhuggen; fjällen enfärgade [icke blekt kantade], alla 

 spetsiga. 2|. 6. — fj collinum: bl. smalare n. tunglika, under ljusare af ludd; stäng- 

 spädare, vanl. Sblomstrig. Fig. Reich.t.l471; fl t.l470,f.l. H.N.f.l4, n:o 11. 

 Gräsbevä\ta st. r. iSk. Fogelsång. Smal. Femsjö. Södml. Strängnäs; Södertelje. Stockh., 

 vid Carlbergs-alléen ; Värmdön. Vppl. vid Gamla Uppsala. Helsl. Söderhamn vid 

 Långrör. Vestml. Springsta i Kärrbo sn. Ner. vid Kärr i Yiby sn. VG. Kinne- 

 kulle. Boh. vid Möe i Foss sn. — N. Christiania.) Till alla delar gröfre änföreg., 

 med oftare blommande grenskott. Nära hufvudstängelns bas utskjuter ofta ett 

 blomkorgskaft, långt från de öfriga. Blrnas bräm oftast under rödrandadt, men 

 var. stundom liksom hos föreg. — H. Pilos.*stolonifI. Ed. 5. ft H. bifurcum a {M.B.) 

 Ed. 5. H. furcalum Blytt Enuni. 



*3 H. cernuum Fr. stäng, vid basen enbladig ofta utan grenskott, ofvan midten delad 

 i 2S, säll. flera, långa cnblomslriga skaft; bladen lancettlika spetsiga, de yttre 

 smalt omv. eggrunda, dubbelt kortare, alla hårbräddade, på båda sidor gröna och glest 

 långhåriga, under med glest ell. intet ludd; alla holkfj. spetsiga. 2|.7. Fig. H.N.f. 

 15,n:ol2. 

 _^jelltr. r. (iV. Xand, på Hugelien i Torpen; Eikjerbacken i Valders; Synshorn m. fl. 

 st. enl. Frr^omsdalen, vid Stueflotten i Lessöskougen.) 2—3 qu. hög; stängeln sträf 

 a^ hår längre än stängelns diam.; grenskotten, då sådana finnas, knappt finger- 

 långa; blombrämets båda sidor saffransgula. — H. furcalum Ed. 4. H.sphwroce- 

 phalum Blytt. — Anm. Står närmast den sydeurop. H. bifurcum M.B., till hvil- 

 ken Norska ex. från Romsdalen fördes af Prof Fries i H.N. 



4 H. auriculiforme Fr. stäng, meränd. bar, med grenskott, 1 — 2-, säll. flerblomstrig ; 

 bl. lancettlika spetsiga blågröna, ofvan glatta ell. gleshåriga, under något gråaktiga af 

 ett 7nycket tunnt ludd; yttre holkfj. trubbiga. 2^.6,7. — /3^ denigratum: holken 

 svart af täta glandelhår. Fig. Reich.t.l469,f.l. H.N.f.6, n:o 5. 

 Torra fält, back. r. (Smal. Femsjö; Kalmar. Södml. Taxinge sn, vid Näsby. Uppsala, 

 allmän. Värml. i bergslagen. Hall. Gottl. Fleringe sn. — N. Tönsberg, på en 



*; Vid upptagandet af de i Prof. Fries' Monografi öfver ^zeracm förekommande nya arter 

 haf va hufvudsakl. nämnda verk och Epicrisis gen. Hierac. samt Sum. Veg. Se. sect. post. blif- 

 vit följda, med jemförande af ex. i Herb. Norra. — Obs. att bh-na hos alla arterna äro gula. 



Hartman, Skandinaviens Flora (9:de uppl.) 2 



