Fani. Synanlherece. 19 



sidor kort sträf håriga, utan allt sljernludd; holkfj. med tydlig blek kant; brämet 

 [i ungt tillstånd] och stiftet som föreg. 2^7. Fig.^ 

 Fjelltr. r. [Vm. Lpni. Burträsk och Vilhelmina sn: Angstr. enl. Fr. Herjed. vid gång- 

 vägen mell. Funnesdalen och Skarffjellet, samt i öfre Ljusnedalen. — N. i Birkeli- 

 erna vid Nystuen pä Filefjeld; Gerdrum^ m. fl. st.: Moe enl. Fr.) Fotshög och der- 

 utöfver; skiljd från följ. med sina få, blott 2—3, något glänsande rotblad, de 

 upptill på stängeln och blomkorgskaflen hvita ell. hvitsjyetsade utstående håren, 

 sarnt de i äldre tillstånd och vid torkning hvitnande blrna. 



11 H. aurantiacum L. stäng, nedtill 1— fåbladig mjukhårig, vanl. utan grenskott, med 

 blomkorg, i qvastlik vippa; bl. rent gröna tunna, ovala ell. omv. eggrunda — lan- 

 cettlika, glest och omärkl. småtandade, på båda sidor håriga, under n. ulan ludd; 

 holkfj. n. si^arta; stiftet brunt. 2^7. Fig. F1.D.1112. Reich.t.l474,f.l ocht..l490,f.l. 



.. H.N.f.lO,n:o9. 



Äng. i bergstrakt, r. {S7nål. Ekesjö, i Sjöängen; Höreda sn. i Smedstorps äng, m. fl. st. 

 — N. Dovre; Romsdalen, öst. om Slätta; Vaiders i Qvamsklefven ned till Christia- 

 nia; Bokstad; Heckefjell etc.) Utmärkt af sina, liks. föreg.s, breda, men tunna 

 och mjuka blad, svarthåriga stängel och pomeransgula, ända till fullt röda blr, 

 hvilka dock variera dels citrongula, dels tvåfärgade: v. bicolor Koch. 



**En — flerbladig stjelk, utan krypande rotstock, och utan [ell. med under- 

 jordiska] grenskott; bladen n. jemnbreda — aflånga. 



12 H. hyperboreum Fr. mörkgrön; sfjelken 1— 2bladig, sträf af glesa styfva hår; bla- 

 den jemnbredt lancettlika, trubbade, glest fintandade, n. utan stjeimludd, de yttre 

 kortare spadlika; blomkorg, i tät qvastlik vippa, med svartaktig hårig och cylindr. 

 holk utan glandier; alla holkfj. trubbiga enfärgade. 2f 6, 7. Fig. H.N.f.13, n:o 10. 



Bergstrakt, r.' {Gottl. på kalkklipp. enl. Fr. — N. Langoe i Bradsbergs amt; Gud- 

 brandsdalen, Lom etc; Nordland. Saltdalen: Finnni. Brevig, Alstenoe, Moselvdalen 

 på Senjen etc.) Knappt fotshög, smal och spenslig med 1 — 7^ t. lång vippa af 

 skiftevisa n. upprätta gr eniga smala skaft, små blomkorg., holken ej större än en 

 ärt, klädd med enkla, icke glandulösa hår; bladen ett par tum långa, glest [de 

 yttre tätare] styfhåriga. Grenskott saknas alltid. — H. prcealtuni y piloselloides 

 Hn. ed. 4 och Fr. Mänt. 3. H. tenue Hn i mpt. 

 M3 H. praealtum Vill. blågrön; stj. 1— Sbladig, glatt ell. glest sträfhårig; bl. lancettlika 

 spetsiga, n. helbräddade och glatta, utan ludd, de yttre trubbiga; blomkorg, i tät 

 och rik vippa, med grönaktig' cylindr. holk; holkfj, oftast trubbiga, med hårig rygg 

 och blek kant. 2^6,7. Fig. Reich.t.l481— 3,och 8i.f.2; t.l488. H.N.f.6, n:o 7; f.l4 

 [var.]. 



Torra st. r. [N. Kamphoug nära Christiania: Elstad i Gudbrandsdalen; m. fl. st. i söd. 

 delen, enl. Fr.) 1 — 2 fot hög, samt utmärkt af stjelkens och bladens glatthet och 

 blåakliga färg. Var. i hög grad. Norska ex. anses numera af Fr. i Epicr. till- 

 höra en afvikande form: d obscurum, ined större blomkorgar och svartaktiga, tätt 

 glandelhåriga holkfjäll. 



14 H. fallax W. rent grön; stj. 1 — 4bladig, stjernhiden och hårig, med och utan gland- 

 ier; bl. lanceltlika— jemnbreda spetsiga, n. likformiga, sträfhåriga, öfverallt ell. under 

 med tydligt stjernludd; blomkorg, i knippelik vippa, med skaft och den mot basen 

 vidgade holken tätt sfjernludna och glandelhåriga; holkfj. trubbiga enfärgade, öfver- 

 allt håriga. 2^6,7. — i3 hirsutum: blad och slj. sträfludna af hvita hår, längre än 

 den sednares diam. Fig. H.N.f.6, n:o 8,9; f.IO, n:o 10. 



Torra äng. och back. [Lpl.Sniål. Boh. Rlöfverön. Öl. Gottl. — iV. till Finnm.) Var. 

 betydligt, från alns- till quartershög, med rikblomslrig vippa, till 3 — ihlomstrig, 

 någon gång med utdragna jemnhöga skaft. Smärre glattare varr. närma sig 

 mycket de föreg., men skiijas med sin renare gröna färg, tydliga stjernludd och 

 större blomkorg. — H. prcealtum ,S Ed. 4. H. collinum Fr. Symb. H. dubium 

 L. enl. Fr. Epicr. Hit lära enl. Fr. de i Symb. upptagna H. .sabin. vitlat. och 

 norvegic, ell. H. Nestleri * vittatum Handb. ed. 8, rätteligen höra. — /? H. collin. 

 v. strigosum Fr. 



15 H. glomeratum Fr. blekgrön ell. något blågrön; stj. 1— Gbladig, jemte bl. som, föreg., 

 men med korta och mjuka hår, blomkorg, gyttrade i tätt knippe, med de korta skaf- 

 ten och holk som föreg.; inre holkQ. spetsiga, med blekare kant. 2\. 7. Fig. H.N. 



.. f.l3,n:oll. 



Äng. etc. {Blek. Smal. östra del. — Helsl. Angml. Tåsjö. VB. Granbergsträsk. Dalsl. 



