24 1 Kl. SEMIMFLOK.E. 



sträcker sig till blomkorgskaften och holkfjällen; samt af växtens habitus, ehuru 

 ofta svår att med char. skilja dels från följ., dels från gothicum. — H. Friesii 

 Y sylvaticum Ed.6. H. sylvatic. Wg.Fl.L. enl. Lcest. 



33 H. norvegicum Fr. stjelken styf mångbladig, sträfhårig ell. n. glatt, med de få blom- 

 korg, i qvast; bladen lancettlika spetsiga, med 3—4 tänder i hvardera kanten, oskaf- 

 tade [endast de nedersta kort skaftade], blågröna, i kanten och under gleshåriga; 

 blomkorgskaften stjernludna; holken ljusgrön med föga sljernludd, utan glandier, gles- 

 hårig, med smala blekt kantade fjäll; de yttre breda; stiftet alltid gult. %7. Fig. 

 H.N.f.l3,n:o24,25. 

 Back., berg, r. [Stockh. pä Djurgården, vid Tivoli; samt vid Länna gästgg. Hall. vid 

 Särö. Éoh. Kongelf m. fl. st. — iV. södra delen från Christiania till Christiansand, 

 enl. Fr. Molde.) 1—2 fot hög med styf rödbrun, än n. glatt, än hvithårig stjelk, 

 något lik H. saxifragum, men skiljd genom de meränd. felande bladrosetterna vid 

 basen. Blomkorg, få, sällan flera än 5 — 6, men stora. Endast Norska ex. anses 

 numera af Fr. för säkra. 



\ i H. tridentalum Fr. stj. mångbladig, mer och mindre hårig, upptill stjernluden, mer- 

 änd. pipig, delad i vanl. få och länga, mycket smala blomkorgskaft; bladen aflånga 

 — lancettlika, tunna, rent gröna, de nedre med, de öfre utan skaft, på midten få- 

 landade; holken blekgrön, med stjernludd och n. glandellösa hår, jemnbreda och smala, 

 i kanten bleka fjäll; stiftet brunt. 2^7,8. Fig. H,N.f.9,n:o 3; f.l2,n:o 14; f.3, n:o 4. 

 Back. och lund. a. {Sk.—Lpl. Värml. Dalsl. Boh. Öl. — N.) Ofta ganska högväxt 

 (till 3 å 4 fot), men späd och vek till stjelken, som är ihålig och lätt att hop- 

 trycka, med sällan mer än 3 eller 4 tänder vid ell. straxt nedom bladkantens 

 midt. Blef redan i ed. 2 och 3 af förf ansedd för en skuggform af hans H. 

 rigidum, till hvilken onekl. en del former mycket närma sig, och detta har sedan 

 orsakat begges förvexling. — H. Icevigatum. Koch. Syn. ed. 1. H. vulg. o trident. 

 Fr. Nov. ed. t 



35 H. gothicum Fr. stj. mångbladig, styf, n. glatt ell. glest hårig, och upptill något stjern- 



luden, med få till många blomkorgar i qvastlik vippa; bladen kort- ell. oskaftade, 

 ovala — lancettlika, glest groftandade; holkfjällen breda, svartgröna ell. n. svarta, glatta 

 ell. mycket glest håriga, med en rad af glandelhår längs midten, utan stjernludd, 

 de flesta trubbiga; stiftet brunt. 2^7,8. Fig. H.N.f.2, n:o 12 [bredbladig], n:o 13 

 [smalbladig], n:o'l4 [lågväxt]. 

 Berg och tor. st. {Smal. Femsjö; Lidhult; Unnaryd; Alsheda och Pelarne. Hall. Boh. 

 icke sällsynt. VG. Göteborg och på Hisingen. Värml. Göstad nära Carlstad; nor. 

 Finnskoga sn. m. fl. st.; Sunne sn. n. Borgby. Ner. Hardemo och Viby, samt Loka. 

 ÖG. Omberg. Stockh. Nyckelviken, Ingarön etc. Ängml. flerestädes. VB. Björkfors. 

 Herjed. Pit. och Torn. Lpm. — N. Arendal till Finnm.) Varierar mycket och är 

 ofta svår att skilja från föreg. och H. Friesii. 



b — Stjelkbladen något, ända till halftomfattande. 



36 H. rigidum Hn. [ed. 1.] stj. mångbladig, styf och tät, grenad i sammansatt bladig 



vippa; bladen oskaftade, bredt lancettlika, med afsmalnande bas, groftandade, kort 

 och glest sträfhåriga ; holken mörkgrön, med n. tvär bas, glesa glandelhår och stjern- 

 ludd; de yttre fjällen trubbiga, utböjda i spetsen, de innersta smala, spetsiga; stift 

 blåaktigt brunt. 2^ 7, 8. Fig. H.N.f.5, n:o 1. 

 Tor. st., backar. [ÖG. — Geslr. Ner. Värml. — N. Utbredningen inom landet i öfr. 

 är osäker till följe af förvexl. med H. trident.) Vanl. mycket stor och grof. Närv. 

 beskrifning är gjord efter orig.ex. till ed. 1, hvarmed det cif. ex. i H.N. noga 

 instämmer, utom att bl. der äro mer tunna än på förf.-s ex., hvilket har dem 

 mycket fasta. 



37 H. Friesii Hn. stj. som föreg.; bl, bredare, de nedre sammandragna till korta skaft; 



holken svartgrön, glatt ell. mycket gleshårig utan stjernludd och glandier, med till- 

 trycka, breda och trubbiga fjäll, endast de innersta spetsiga. 2f 7, 8. Fig. H.N.f.9, 

 n:o2. 

 Tor. st. r. {Smal. Femsjö m. fl. st. VG. vid Göta canal nära sjön Viken. Hall. Torpa. 

 — N.) Om denna är en verklig art, eller form af föreg., i flera fall närmande 

 sig nog mycket äfven till H. gothicum, torde vara svårt alt afgöra. Den har 

 emellertid en lika, om ej mer, utmärkt habitus som mången af nyare arter. — 

 jgr. kmgatum Fr. Mänt. 2. 



