50 3 Kl. TUBIFLOR^ 



19 Fam. SOLANACEJE Juss. Krona regulier, i knoppen veckad. Stånd. 5. Frukt' 

 fröhus ell. bär med 2 rum, många frön, fästa på skiljeväggen. 



115. LYCIUM Lin. Bocktörne. 



fl L. barbarum L. stammen buskartad med slaka hängande grenar; bladen lancetth*ka, 

 de!s skiftevisa dels knippevisa; blrna enstaka ell. knippevisa. t) 6, 7, r. blr. Fig. Reich. 

 t.l635,f.l. 

 Odl. st. {Sk. allmänt odlad och förvildad i sydv. delen; Kåseberga, i sandbranterna. 

 Likaledes förvild. vid Norrköping, Slockh., Visby m. fl. st.) Bären aflånga, röda 

 ell. gula, myckel längre än del hos denna arl alllid 2läppiga fodret. 



116. SOLaNUM Lin. Trollbär. 



1 S. Dulcamara L. stammen buskarlad slak ell, n. klängande; bladen hjertlikt eggrunda, 



de öfra meränd. spjutlika af e(t i>ar flikar vid baseti; blomvipporna klynnedelade, 

 fästa på sfjelkens, bladen motsatfa, sida. +> 7, 8, viol. blr. Fig. Sv.B.20. F1.D.607. 

 Strand, och fukt. st. vid stenrös. [Sk.—Helsl. Medelp. Sandsvall. Dal. Boh. ÖL Golll. 



— N. till Tionrihj.; Vc-erdalsören.) Bladen sakna slundom spjuljlikarne. Bären 

 någol a/långa röda. Vanl. glall, någon gång, i synnerhet på sandiga hafsslr., 

 småluden. 



2 S. nigrum L. sijelken örlarlad kantig, med n. släla Itanler; bladen eggrunda, mer 



ell. mindre tandade ell. bugf bräddade, u. glatta; blrna flockvisa, med det gemen- 

 samma skaftet fäst nedom bladen; blomkronan dubb. längre än fodret: bären svarta 

 ell. gröngula. O 7, 8, hv. ell. något viol. blr. — /? mclanocerasum : stjelken tjock med 

 skarpa upphöjda ränder; bären svarta, stora som små kersbär. — '^ humile Bernh. 

 bären gröngula. Fig. Sv.B.61. F1.D,460 ^ F1.D,2345. Reich.t.l632,f,2. H.N,f,9, 

 n:o 14. 

 Odl. st. vid byar etc. [Sk.— Uppl. Dal. Boh. Grebbestad: Rect. For. Öl. Golll. — N. 



— * Sk. Kalmar. Stockh. Uppl. Sånga sn. vid Säby.) Bären svarta ell. slundom 

 grönaktiga. — [S. Dillenii Rcich. flera gånger större till ört, blad och bär, fanns 

 några år vid Uppsala dårhus, men lärer nu vara försvunnen] 



3 S. miniatum W. sij. örlarlad, jemle blomskaften myckel kantig, med kanterna skarpa 



af talrika vårtlika knölar; bladen eggrunda — n. rutformiga, groftandade, n. glada; 

 bären högröda; för öfr. som förcg. 07, 8, hv. blr. Fig. F1,D.1927. Reich.t.l632,f. 

 3,4. H.N.f.l5,i!:o2I, 

 Odl. st. sfränd. r. (Sk. Helsingborg; Tydinge i Broby sn; Lund, Trolleberg vid Höjeå; 

 Bunkeflo sn; Hofdala i v. Göinge; Strönhult i Örkened sn. Hall. vid torpet Lax- 

 viken i Eldsberga sn, på hafssi randen: Fr.) Skiljd från föreg. hufvudsakl. genom 

 sfjelkens beskaffenhet, bärens färg och sin starka moschuslukt. 



4 S. villosum Lam. stj. örlarlad, knappt kantig, jemte blomskaften och de rufformigt 



eggrunda groftandade bladen ulligt luden; blrna som föreg.. med kronan flera gr 

 längre än fodret; bären gula. 07, 8, hv. blr, Fig, Dill, Hört. Eltham.t.274,f.353. 

 Reich,t.l632,f.l. H.N.f.15, n:o 22. 

 Odl. st., gator, r, {Sk. Lund; Helsingborg. Trol. flerestädes.) Utmärkt från de bägge 

 föreg. genom sin hårighet, bladens blekare färg, de större blommorna och bä- 

 rens färg. 



117. HYOSCiAMUS Lin. Bolmört. 



1 H. niger L. blrna n. oskaftade; bladen eggrundt aflånga, stjelkomfattande, vinkligt 

 bugtiga ell. flikiga. '])Q7.8. — (3 agreslis: mindre och enårig, med eggrunda 

 tandade, föga omfatt. blad, de öfversta n. hela. Fig. Sv.B,211. F1.D.1452. /3 H.N. 

 f.8, n:o 8. 

 Byar, a. {Sk.— VB. Jämll. Näs och Hammerdal — N. till Trondhj.) Stor, klibbig, 

 illaluktande ; blrna smutsgula med svartblå botlen och ådernät, säll. enfärgadt 

 gula ell. hvitaktiga. 



118. DATuRA Lin. Spikklubba. 



1 D. Slramonium L. bladen eggrunda, groft bugltandade, glatta; fröhuset upprätt, grof- 

 laggigt. 7, 8, hv. blr. Fig. Sv,B.43. FI.D.436. 

 Gator, hafsslr. r. {Sk. mell. Trelleborg och Skanörs ljung; Höganäs; Lomma; Söfde sjö 



