Fam, PersonatcB. 5S 



rät, med strödda, n. jemnbreda och glatta blad. 2^7, g. blr. — ^ Peloria: blrna 

 mer eller mindre reguliera. med 2—5 sporrar. Fig. Sv.B.196. F1.D.982. ^ Linn. 

 Diss. de Peloria. 

 Torra st. [Sk.^Jämtl. och Medelp. Torps prestg. VB. Björkfors och Sangis — N. 

 till Nordl.) Sljelken vanl. enkel; blrna tumslånga. — Anlirrhinum Linaria L. — 

 /9 är en tillfällig afvikelse, icke egentlig af art, emedan ■ of last vanliga blr finnas 

 i samma ax som de flersporriga. 



f2 L. slriata DC. hela växten glatt; bladen 4 — 5 i krans, lancettlikt jemnbreda; blrna 



n. kransvisa, närmade i klase, med skaft af blomfodrets längd; kronans öfre läpp 



djupt urnupen blåstrimmig; sporren af fodrets längd ell. kortare. 1\.7. Fig. E.B. 



1253. H.N.f.ll,n:o20. 



Torra st. ballastpl. r. {Uppsala förvildad på Slottsbacken. Gefle på Nya Brobänken. 



— N. Mandal etc. på ballast?) Blåaktig växt, med nedre bladen i krans, de öfra 

 strödda; blrna hvita ell. blåaktiga. — Antirrh. repens L. 



3 L. minor Mill. hela örten klibbhårig; blrna i bladvecken ell. i glesa, bladiga klasar; 



fodret längre un kronsporren, kortare än blomskaftet; bladen smalt lancettlika skitle- 

 visa, de nedra mots^jtta. O 6, 7. Fig. F1.D.502. H.N.f.ll, n:o21. 

 Åkr. mur. etc. (Sk. ÖG. — Helsl. Iggesund. Medelp. Sundsvall: Reuterm. Jämll. Liths 

 sn. Veslml. Dalsl. Baldersnäs enl. Larsson. ÖL Gottl. — N. Christiania, Kongs- 

 vinger etc.) Vanl. grenig, med små, blekt rödviol. stund, hvitakt. blr. — Antirrh. 

 minus L. 



4 L. Elatine Desf. nedliggande; blr i bladvecken med glatt skaft och rak kronsporre; 



bladen skiftevisa, dels eggrunda, dels spjutlika. O 7, 8. Fig. Sv.B.711. F1.D.426. 

 H.N.f.l,n:o20. 

 Åkrar, r. {Sk. sydvestra delen, Barsebäck; Flädje; Malmö; Hvellinge etc. Gottl. vid 

 Göstafs i Fröjel och Stenhase i Sanda sn.) Blrna på långa skaft, små, gula med 

 viol. öfre läpp. — Antirrh. L. 



124. VERöNICA Lin. Ärenpris. 

 f Tät blommiga ax i toppen. 



1 V. longifolia X. bladen 3, 4 [mindre ofta 2] i krans, från bredare bas lancettlika, 



spetsade, ojemnt ell. dubb. sågade till spetsen; blomfodrets flikar tydligt oliklånga 

 spetsiga. 2f 7, 8, b. blr. 



* Linncei: bladen med tvärhuggen ell. hjertlik bred bas, grofsågade spetsade. 

 Fig. F1.D.374. Schrad. Ver.t.2,f.l. 



* vulgaris: bladen med eggrund basis, jemnt spetsade grofsågade. Fig. H.N. 

 f.3,n:ol2. 



* serrulata: blad. från eggr. ell. tvär bas långspetsade, tätt sågade med korta 

 och hvassa tänder. 



'^- maritima L. blad som föreg. med långa spetsade mycket olikstora tänder. 

 Fig. H.N.f.4, n:o2I. 



* media Schrad. blad som föreg. kortspetsade, med något grofva och spet- 

 siga, men korta sågtänder. Fig. Sv.B.560. — V. arguta Bl.N.Fl 



Fukt. st. vid berg, strand. [Sk. Smål.— Uppl. Ångml. Graninge bruk. VB. upp efter 

 Törn.-, Sangis- och Calix-elfvar. Vestml. Värml. Dalsl. Boh. Uddevalla; vid Strömsån. 



— N. Aggershus stift. — V, scrrul. Halland. — V. marit. på hafsslr. ÖG. — VB. 



— N. Finnm. — V. media: IJall.^— N. Christiania vid Ngesoddtaiifieii.) Mellan de 

 här anförda utmärktare formerna finnas många mellanliggande, likasom andra, 

 hvilka öfvergå i följ. art. 



2 V. spicata L. bladen 2 [mycket sällan 3] motsatta, lancettlika — n. cggrunda, med 



vanl. korta och föga olikformiga sågtänder, mot spetsen helbräddade ; foderflik. n. 

 liklånga trubbiga. 2f 6, 7, b. blr. — a vulgaris: stjelken småluden; Maden från sma- 

 lare bas lancettlika, med trubbad helbräddad spets, korta trubbade sågtänder. — /? ni- 

 iens: stjclk och blad glatta, i öfr. som a. — ;' orchidea: kronans flikar smala och 

 vridna; i öfr. som a. — å acutifolia: bl. lanceltl. mycket spetsiga. — £ intermedia: 

 blad. eggrundt lancettlika, eljest som a. Fig. a E.B.2. Schlecht. D.Fl. 4 B. 2 haft. 



* hybrida L. mycket gröfre; blad. eggrundt aflånga med rundad bas och 

 trubbig helbrädd, spets, groft och trubbigt naggsågade. Fig. FI.D.52. E.B. 

 673. 



