Fam. Senlicosce. 137 



alnar eli n. så hög som buskarne, bland hvilka den växer, Irol. här af beroende. 

 Klasen lång och skal, axlik. — ^ A. procera Wallr. föres af Koch till följ. art. 



2 A. odorata Mill. blad som föreg.; frukt fodret halfklotrundt klocklikt, slätt ell. blott 

 till midten gnindt fåradt, med nedböjda kantborster. 2^ 7, g. blr. Fig. FI.D,2471. 

 H.N.f.l4,n:o51. 

 Skugg. st. r. [Blek. Carlskrona skärg., på Hästö, Fläskholmen och Aspö. Boh. på 

 Koön, Brännö, Hinsholmen etc. vid Göteborg; Uddevalla, söd. om Gustafsberg; vid 

 Stora Bratteröd; Qville sn, på Hjertö och Väderöarne: Rect. For. Dalsl. Heden i 

 Dalskog sn. Stockh. på Hästholmen. Rosl. Blidö sn, allm.: C. A. Fredrikson. — N. 

 Bekkelaget och Malmoe vid Christiania.) Liknar mycket föreg., men skiljes med 

 fruktfodren, hvilka derjemte vanl. innesluta 2 karpeller [hos föreg. oftast blott i\, 

 samt med kortare klasar på högre sljelk. Har terpentinaktig lukt. 



314. SANGUISORBA Lin. Blodtopp. 



1 S. ofjicinalis L. axen rundade ell. kort elliptiska; stånd, icke längre än blomkronan; 



hela örten glatt. 2|. 7, 8. Fig. Sv.B.305. F1.D.97. H.N.f.6, n:o 51. 

 Fukt. äng. r. [Gottl. — N. Skien vid Gjerpen; Lister; Jedderen; Stavanger till Storöen 

 i Bergens st.) Har parbladiga blad, blodröda ax. 



315. POTERIUM Lin. Får-pimpernell. 



1 P. Sanguisorba L. stjelken kantig, upprat; axen rundade ell. aflånga; fruktfodren 

 hårda nätrynkiga, med 4, otydligt vingade, trubbiga kanter. 2|. 6, 7. — /? hirta: 

 stjelken hårig, särdeles nedtill. Fig. FI.D.1939. H.N.f.7, n:o 52; f.ll,n:o48. 

 Backar, r. (Sk. Limhamn och Malmö. Smal. Eds sn ^ mil öst. om Djursnäs; flerest. 

 i Gamleby och Lofta snr: Scheutz. Stockh. i Drottningsholms park. Uppl. mell. 

 Sånga och Skå kyrkor, samt vid Svartsjö ladug. Gottl. Visby, Snäckgärdet.) /cfce 

 olik Sanguisorba off. med parbladiga blad och rundadt, men grönt ell. något 

 brunaktigt ax. — P. dictyocarpum Spach. — Anm. P. polygamum Kit., sktljd 

 endast med hvassare kanter på fruktfodret och enl. ull. ex. utan all gräns sam- 

 manflytande med P. Sanguisorba, finnes enl. Sjöstr. förvildad i Smal. vid Bo i 

 Dörby sn. 



316. ALCHEMILLA Lin. Daggkåpa. 



1 A. vulgaris L. bladen njurlika 7 — 9flikiga veckiga med rundade, öfverallt sågade 



flikar. 2f 5, 6, gr. blr. — /j montana: bladen något silkesludna, mest i kanterna. 

 „ — •/ hybrida: rotbladen handdeldta. Fig. Sv.B.261. F1.D.693. 

 Äng. a. [Sk. — LpL — N. — ;' N. Dovre.) Var. glatt och hårig; i fjelUrakter ofta 



storbladig och glänsande glatt: /? grandis Bl. Enum. y har rotbl. n. så djupt 



delade som följ., hvaraf den möjligen är hybrid, såsom växande bland båda. 



Ar dock icke A. fissa Schum., hvilken Blytt säger sig ej hafva funnit i Norge. 



2 A. alpina L. bladen handdeldta; småbladen 5 — 9, lancettlika, trubbiga, i spetsen 



hvass-sågade, under silkesludna. 2f 6, 7, gr. bir. Fig. Sv.B.758. FI.D.49. H.N.f.l4, 

 n:o 53. 

 Fjelltr. a. {Lpl. — Dal. Boh. VG. Göteborg. Sk. nära Bälinge. Ångml. Hernösand — N.) 



3 A. Aphanes Leers: blrna gvttrade i bladvecken; bladen skaftade Sdeldta, med 2 — 4- 



klufna flikar. ©7— 10, er! blr. Fig. F1.D.973. 

 Fält och åkr. [Sk.—ÖG. VG. Billingen och Kinnekulle. Ö7. Gottl. — N. Holtaalen; 

 osäker såsom sedan Gunners tid icke funnen.) A. arvensis Scop. Aphanes arv. L. 



3 Flocken Dryaclese. Karp. talrika enfröiga, fria [på från fodret skildt fäste]. 



317. RUBUS Lin.*) Hallon, Björnbär, Hjortron etc. 



f Stammen träaktig, upprat [endast med toppen lutande]. 



* Foderblad gröna, endast i kanten hvitulliga. 



1 R. idceus L. stammen trind borsttaggig; de nedre bladen meränd. 2parigt parbla- 

 diga, de öfre (stundom alla) 3fingråde ell. enkla; småbladen under meränd. hvita; 



*) Arterna 2 — 14 sammanfattas af Linné m. fl. i dess R. fruticosus. Årsstammen bär 

 vanl. endast blad, meränd. ofingrade, hos få arter (8, 10, 15) sällan mer än 3fingrade; då 



