138 8 Kl. ROSIFLOR^. 



kronbladen aflånga upprätta. ^6, 7, hv. blr. — /? anomalus: bladen enkla rundadt 

 hjertlika. — y laciniatus Krok: småbi, flikigt inskurna. Fi?. Sv.B.181. FI.D.788. 

 Back. stenrösen, a. (Sk.—Lpl. ÖL — N. — ^ y Boh. Uddevalla, \u[ IJndesnäs.) Var. 

 med alla bladen Sfingrade, samt med aflånga och rundade småblad, någon gång 

 sammanflytande till ett enda: p. Det snöhvita luddet under försvinner stundom. 

 Bären röda, sällan hvita: Hallon. 



2 R. subereclus Anders, starnmeji n. trind, upptill trubbkanlig, glatt, med raka ell. 



något nedböjda taggar; stambladen meränd. Sfingrade; småbladen eggrunda, under 

 blekare och småludna, uddbladet något hjertlikt; blon^mor i klase, ell. gles qvast; 

 \i.r oiMdiÅtn omv. eggrunda. t)7, hv. blr. Fig. Fl.D.199i'. H.N.f.6, n:o 44. 

 Bergsrött. stenrös. [Sk. Broby; Ousby och Kullaberg. Blek. — Södml. Ner. Vestml. 

 Barkarö. Värml. Dalsl. VG. Boh. Hall Öl. — N. Chiistiania och Dröbak. Molde.) 

 Blomfodret nedböjdl; frukten svartröd, och, likasom hos de följ. buskar terna, 

 starkt fastsittande vid sitt fäste. Var. med 3- och 7 fingrade blad. — Rub. fruli- 

 cosus (3 Handb. ed.3. R. frut. var. elegans Mvr. 



3 R. frulicosus L. stamra. ökantig strimmig, kroklaggig; stamblad. ölingr.; småbi, nå- 



got hjertlikt eggrunda, under gröna småludna; blommor i qvast; kronbl. omv. egg- 

 runda. ^ 7, Ijusröda blr. Fig. H.N.f.S, n:o 51. 

 Bergsrött. etc. i grannskapet af hafvet. [Sk. — Södml. Dalsl. Boh. Öl. I Smal. funnen 

 ända till 8 mil fr. hafvet vid Jfia i Ljunga sn enl. Scheutz. — N. Christiania st.) 

 Stammen glatt eller beströdd med mörka glandier; fodret nedböjdt; fr. svart, glän- 

 sande. — R. plicatus Weih. 



4 R. affinis Weih. stam kantig och fårad, med raka, i klasen något krökta taggar; 



småbi, ovala, uddbladet hjertlikt, alla under gröna småludna, afsmaln. mot basen; 

 blr i enkel, utdragen klase: kronbl. ovala. +> 7, hv. blr. Fig. H.N.f.6, n:o 45. 

 Lund. stenbundna st. [Sk. — Stockh. Hall. vid Algussered.) Stammen glatt; foder till- 

 tryckt; fr. som föreg. 



** Foderblad öfverallt hvitludna. 



5 R. thyrsoideus Wimm. stamm. rundadt kantig, fårad, upptill kroklaggig; bladen 



Sfingr., Pinåbl. eggrunda — aflånga, under meränd. hvit- eller gråludna; blr i cylin- 

 drisk klase ell. spira ; kronbl. utdraget omv. eggrunda, t, 7, blekr. blr. Fig. H.N.f.3, 

 is:o 42. 

 Bergsrött. etc. [Shr—ÖG. Stockholmsirakien, vid Mörtviken och Ahlby; Skurusund. 

 Boh. på Marstrandsön; Xungelf. Hall. vid Malvik. Öl. — N. Dröbak på Haaö.) 

 Stammen glatt ell. småhärig; de nedre taggarne smärre och rakare; småbladen 

 smalare än hos de flesta öfriga, stundom på undra sidan genom det försvin- 

 nande luddet mer gröna; ll.nispiran smal; fr. som föreg. — R. candicans ed.3. 



ff Stammen träaktig, nedböjd ell. nedhggande. 



* Stammen kantig, med platta sidor, hårig ell. luden. 



6 R. discolor Weih. stamm. strimmig småluden, med raka ell. något nedböjda taggar; 



bladen öfingr.; småblad, eggrunda eller ovala, under meränd. hvit- ell. gråludna; 

 vippan sammansatt, grenig kroklaggig; kronbl. omv. eggrunda. +> 7, hv. eller Ijusr. 

 blr. — * umbrosus Weih. bladen under gröna, ehuru något ljusare än ofvanpå. 

 Fig. E.B.715. H.N.f.S, n:o 48. F1.D.1163. [var.]. ' H.N.f.lO, n:o 53; och f.l3, n:o 60 

 [Sprengelii]. 

 Bland buskar etc. r. [Sk. mell. södra Åsen och Ljungby hed. Helsingb. Kullaberg. 

 Blek. Carishamn. Södml. Vester-Hanninge sn. Häringe. Hall. Särö. Boh. — N. 

 Christiansynds st.) Lik föreg., men med mer sammansatt och utbredd vippa; fodr. 

 nedböjdt; fr. svartviolett.'— R. candicans j3 ed.3. R. vulgaris j discolor Ärrh. 

 Monogr. R. frulicos. E.B. R. umbrosus och Sprengelii Arrh., båda [med samma 

 beklädnad och öfingr. blad] från Kockenhus på Kullaberg, äro en och samrna 

 enl. Arrh:ii ex. R. Spreng. Weih. synes af beskrifn. vara något annat än vår. 



den året. efter bär blr och frukt, blifva bladen, åtminstoiie de öfre, ofta endast af sednare 



slaget, t. o. m. enkla. Uddbladet vanl. mer och mindre hjertlikt. Med stam menas ofvan 



årsstammen; taggarne äro antingen klolikt krökta, ell. raka, ehuru stundom nedböjda, d. v. s. 

 rigtade nedåt. 



