184 11 Kl. JULIFLORiE. 



på toppen af Ormaruet.) Till utseende och storlek kommer denna närmast följ., 

 som den äfven liknar till bladformen; men har bladen under kådprickiga, och 

 yttersta sågtanden mera utdragen än de öfriga; grenarne håriga, svartbruna, 

 släta. 



7 B. nana L. bladen n. cirkelrunda na^gsågade, med trubbiga tänder, under upphöjdt 

 nätådriga; fruklhängen som föreg.; fjällens flikar n. likformiga, jemnbredl aflånga; 

 frukt, bredare än hinnkanlen. t> 5, 0. Fig. Sv.B.379. FI.D.9I. H.N,f.2, n:o 55. 

 Kärr, i synnerhet i fjelltr. [Lpl. — Gestr. Vestml. Ner. och Värml. ÖG. Brunby sn. 

 vid Husbyfjöl; Sund sn, Bulsjö skog. Smal. flerest., sydh'gast i Skatelöfs sn, Tagla- 

 myren enl. Scheutz. VG. Dalsl. Boh. Hall. — N.) 1—2^; fot hög buske, med na- 

 gelstora blad; hängfjällens flikar lika stora, tvärhuggna och föga från hvarandra 

 slående. 



399. ÅLNUS Gcertn. Al. 



1 A. glutinosa W. bladen rundade eller omvändt eggrunda, i spetsen Uårtrubbiga eller 



intryckta, dubbelsågade [hos /? djupt flikade], på undre sidan i nerv-vinklarne ludna, 

 för öfrigt fflatta och något klibbiga. +> 3, 4. — /3 laciniata: bladen parklufvet fli- 

 kiga. Fig.'Sv.B.128. Rpich. f.l295. /? Thunb. Diss. de Betula t.l.f.l. 

 Skog. vid vatt. a. [Sk.—Ångml. Dal. Värml. Boh. Öl. Gottl. på Fårö. — N. till 

 Romsdalen. — /? Värml. Löfnäs bruk vid sjön Yngen.) Högt träd, stundom buske, 

 med tidiga blr på bar qvist: Al. — Betula Alnus L. p B. laciniata Thunb. 



2 A. pubescens Tausch: bl. rundade ell. bredt ovala, trubbiga eller med omärklig spets, 



grundt dubbelsågade, med täta och hvassa sågtänder, under håriga eller småludna. 

 ^4.5. Fig. Reich. f.l292. H.N.f.ll, n:o 58. 

 Fukt. st. helst i fjelltr. [Lpl.— Gefle. — N. Dovre, allmän i herna; Lomsfjellen. — 

 Ost-Finnm.) Lågt träd eller buske, skiljd från föregående med bladen, som äro 

 smärre och finsågade, miiidre trubbiga, samt under håriga; från följande med 

 vida trubbigare och mer finsågade blad; torde dock ej vara tillräckligt skiljd 

 från denna. — A. barbata Mey. och Fries. A. hybrida Al.Br. A. incana /3 vi- 

 resc. Ed.4. 



3 A. incana W. bl. eggrunda ell. ovala, spetsiga, groft dubbelsågade, under blekare, 



finhåriga eller småludna. +> 3, 4. — j3 pinnalifida: bladen n. pardeldta. Fig, Sv.B. 

 595. F1.D.2301. /? V.Ac.H.1790,t.5. Reich. f.l294. H.N.f.l3, n:o 70. 

 Fukt. st. {Lpl. — Uppl. Tierp sn vid Fors. Rosl. Börstel. Vestml. Ner. Värml.- ÖG. 

 Smal. norra delen ned till Vrånghult i Notfebäck af Kronob. län: Scheutz; Vestervik. 

 VG. på och omkring Billingen: Nordst.; Kinna sn; Mösseberg, Grimstorp m, fl. st. 

 Boh. Hall. Vessige enl. Scheutz. — N — ft Värml. Lesjöfors.) Lågt träd eller 

 buske, med hvitare och slätare bark än A. gluL, icke klibbiga blad: Ålder. Blr 

 på bar qvist, tidigare än både Alen och Hasseln. Var. med mer och mindre 

 ludna blad. — Betula Alnus p incana L. (i B. pinnata Lundm. i Vet.Ac.H. 



81 Fam. MYRICE^ Rich. Hängen af enkla fjäll. ? med hylleämne af mycket små 

 fjäll. Frukt i kotte af små enfröiga stenfrukter. 



400. MYRiCA Lin. Pors. 



1 M. Gale L. buskväxt; hängen med kortspetsade fjäll: bladen viggformigt lancettlika, 



i spetsen sågade. ^ 4, 5. Fig. Sv.B.76. FI.D.327. 

 Kärr, strand. [Sk.—VB. Jämtl. Boh. Öl. Gottl. — N. till Salten.) Alnshög buske med 

 blr på bar qvist i bruna upprätta hängen. Ar någongång sambyggare. 



