230 15 Kl. sPADiciFLORi*:. 



axel af n. blott honblr. Fig. F1.D.1406. Reich. f.589. Ands. t.6, f.65. H.N.f.8, 

 ii:o 79. 

 Våta äng. r. [Lpl.—Sk. Boh. Krokholrnen. Öl. Golll. - N. Ost-Finnm. - Christi- 

 ania. — /? och y i fjelltr. — <J Blek. Bernforp enl. ex. af Ankarcr. Boh. Sydkoster 

 enl. Vesterl. VG. Göteborgstrakten : Lindeb.; Kinnekulle: Zett. Ner. Örebro; Hö- 

 kerkulla etc. Södml. Wallby sn. Trol. den i hela söd. Sv. allmännare, kanske 

 enda (?) formen af C. Bucch.) 2 — 3 quarl. hög med korla och tjocka ax. Det hos 

 d långa cylindr. toppaxet, som fuUkomL liknar sidoaxen, ger denna form ett 

 från de nordligare belydl. afvikande utseende. — C. canescens Lin. herb. [trol. 

 genom misstag]. 



45 C. atrata L. axen skaftade, närsittande, lanceltUka, meränd. lutande, med spetsiga 



fjäll; fruktg. ovala trubbiga med kort spets, neriiösa fint sträfprickiga; märken 3; 

 strået upptill sträft. ^ 6, 7. - fi aterrima: fruktgömm. till större delen svarta; 

 strået mycket sträft. Fig. Sv.B.754. F1.D.158. Ands. t.6, f.67. H.N.f.3, n:o 75. 

 yS Reicb. f.591. 

 Fjellv. {Lpl. — Herjed. — N.) Fothögl brcdbladigt starrgräs, med något stora i lop- 

 pen sittande svartfjälliga ax, slutl. af tyngden lutande. Var. med smalare strå 

 och blad, upprätta ax, närmande sig till C. Vahlii: C. atrata y rectiuscula Ed. 4. 



46 C. nigra All. axen ovala, gyttrade i toppen med inga cll. korta skaft; fruktg. omv. 

 '^" eggrunda, rundadt trubbiga, med kort spröt; strået upprätt, glatt; för öfr. som fö- 



reg. 2^6,7. Fig. Reicb. f.590. Ands. t.2, f.39. H.N.f.U, n:o 83. 

 Fjellv. r. [Lpl.: Laest. enl. Fr. Jämtl. Åreskutan. — iV. Dovre.) Det Jämll. ex., som 

 förf sett, öfverensstämmer till alla delar fullkoml. med Schweitz. och Tyrol. ex., 

 samt är fingerhögt [andra enl. Beurl. mer än quartershöga], likt en förkrympt 

 form af föreg., dock skiljbar af de upptill bredare, mycket mer trubbiga fruktg., 

 .som på nämda ex. äro helt och hållet svarta; strået icke sträft som hos föreg. 



47 C. Vahlii Schk. axen som föreg., klotrunda, ell. något aflånga; fruktg. ovala med 



spefs, fint sträfprickiga; märken 3; strået upprätt, spensligt, upptill vanl. något sträft. 

 2^6. Fig. FI.D.403. Reicb. J.588. Ands. t.6,f.')6. H.N.f.3, n:o 78. 

 Fjelltr. {Lpl. — Dal. i Idre. Angml. Ramsele; Helgum och Långsele snr. Medelp. 

 Finsfa i Torp sn. — N) Strået 1 — 2 qu. högt, med 2—3, i toppen gyttrade ax, 

 föga större än ärter; fjällen svarta. -- C. alpina Sw. 



48 C. bicolor All. axen närsittande, ovala, något skaftade; fruktg. från smal bas omv. 



eggrunda, mvcket trubbiga, längre än fjällen, med 2 märken; strået slutl. krökt, 

 med korta blad. 2^6,7. Fig. Sv.B.701. F1.D.2122. Ands. t.4, f.43. H.N.f.ll, 

 n:o 79. 

 Fjellv. r. [Lul. Lpm. mell. Kiergevare och Thouddarats vid Pollaure; "på en liten 

 sandkulle, fuktad af snövattnet vid nfra Pollauresjöns nordvestra vik".) 2 — 4 tum 

 högt, vid fruktmngn. båglikt böjdl ell. lutande strå; de 2 4 axen 2 — 3 lin. långa, 

 med svartbruna fjäll och n. hvita fruklgömmen. 



49 C. rufina Drej. axen som föreg., n. aflånga; fruktg. omv. eggrunda, med kort spets, 



otydl. 3nerviga, af de omv. eggrunda trubbiga fjällens längd; märken 2; strået 

 kortare än de långa bladen. 2^6,7. Fig. Ands. t.4, f.44. H.N.f.l3,n:o84. 

 Fjellv. r. [Lul. Lpm. vid stränderna af sjön Virihjaur, nedanför Slor-Thokin. — N. 

 Synishorn.) Liten som föreg. och ncdliggande, tätt tufvad, med vanl. 4 — 5 ax; 

 det öfversta var. med hanblr i toppen och vid basen, stundom af blott han- ell. 

 honblr. 

 [C. lagopina, norvegica, glareosa, microstachya, fulig inösa; varr. af flava. 

 Oeder i m. fl.) 



*^* Märken 2 [undantagsvis någongång 3]: Distigmaticas* }. 



a — Honax med skaft af halfva axets längd eller längre (und. C. sal. 

 * subspath.); axfjällen 3 ner v i ga. 



a — Honaxen slutl. hängande. 



50 C. marilima MillL hanaxen 2 ell. flera; honaxen långskaftade cylindriska; axQällen 



*) Då ingen charakter i denna afdeln. är sa beständig, att den icke lider undantag» 

 t. o. m. föl- samma art. aldraminst lånar sig till naturliga flockar, har förf. begagnat den för 



