Fam. Ophioglossem — Eguisetacece. 271 



540. OPHIOGLOSSUM Lin. Ormskalle. 



1 O. vulqatum L. bladet e^grundt— aflångt. 2f 7, 8. — y? microslichum: mindre, bla- 

 det spetsigare. Fig. Sv.B.378. FI.D.147. 

 Äng. och betesm. r. [Sk.—Gefle. Helsl. Hudiksv., på Tjufskär och Saltvik: C. O. Berg. 

 VB. Umeå skärg. på Kasskäret. Dal. Boda capell. Ner. flerestäd. Dalsl. Fröskog 

 och Hesselskog snr. 07. enl. Sjöstr. — N. Kongsberg, Drammen: Åresund vid Chri- 

 stianiafjorden. Toten etc. till Nordl. — /? ÖG. Lärketorp i Mölby sn.) Bladet en- 

 samt, midl på stjelken, odeldt; roten knippelik. — jS ansågs för egen art af 

 Ächarius och Swartz; en medelform är funnen på Gotll. i Hall sn. 



102 Fam. EQUISETACE^ DC. Växter utan blad. Fruktsättning i toppax af krans- 

 visa sköldlika fjäll, med sporangier på sin undersida, innehållande talrika groddkorn, 

 som äro försedda med 4 spiralvridna springtrådar. 



541. EQUISETUM Lin. Fräken. 



f Den axbärande stjelken o gr enad, ell. med krans visa grenar. Icke öfver- 

 lefvande vintern. 



*' Axstjelken grenlös och snart förvissnande, eller med grenar utväxande 

 vid och efter fruktsättningen. Vårväxter. 



1 E. arvense L. axstjelken grenlös, snart förvissnande, med vida hvitaktiga slidor, djupt 



klufna i svartbruna lancelllika flikar; den ofruktsamma med mest enkla, 4- eller 

 3äggade kransgrenar. 2f 4, 5. — jS alpeslre: mycket spädare; de ofruktsamma stjel- 

 karne nedliggande. — ' riparium Fr. med sentidig axstjelk, utväxande från basen 

 af den nedliggande ofruktsamma; slidorna mest 4klufna. Fig. Sv.B.474. F1.D.2001. 

 /? H.N.f.S, n:o 99. * H.N.f.7, n:o 99. 

 Lerjord, a. (Sk. — Lpl. — N. till Nordkap. — 'Smal. Femsjö. VG. Lidköping.) Ax- 

 stjelken tidigare än den greniga, som ofta blir nedliggande och då får de nedre 

 grenarne å ny o delade ■ har ax- och grenstjelk på samma rot, och är till alla 

 delar mycket spädare än a, till hvilken (3 är en medelform. 



2 E. pratense Ehrh. axstjelken merändels utskjutande enkla, 3 — 4äggade, horizontala 



grenar; slidorna något vida och bleka, klufna i hinnaktiga ljusbruna smalspetsade 

 flikar; den ofrukts, som föreg. 2^4,5. — /5 serotinum: ax och grenstjelk från sam- 



„ ma rot; slidorna 4— 6klufna. Fig. F1.D.1770. H.N.f.6, n:o 99. 



Äng. a. {Sk. — Lpl. — N. till Finiim. — /3 Torn. Lpm. Karesuando.) Liknar före- 

 gående, men är till alla delar spädare; vid första fruktsättn. n. utan spår till 

 kransgrenar, hvilka småningom utvecklas, dock äfven stundom saknas. /? för- 

 håller sig till hufvudarten alldeles som E. ripar. till arvense. — E. amphibolium 

 Retz. E. umbrosum W. 



3 E. sylvaticum L. axstjelkens kransgrenar ånyo delade i kransvisa 3äggade smågrenar; 



slidorna klufna i n. eggrunda trubbade flikar. 2^ 5, 6. — /J capillare: grenar och 

 smågrenar långa och rakt utstående, n. hårfina. Fig. F1.D.1182. Somf. Crypt. exs. 

 n:o 1. /? H.N.f.14. 

 Skogsäng, a. {Sk.— Lpl. — N. till Firmm.) Grenarne vanligen båglikt nedböjda sam- 

 mansatta, utväxande efter fruklsätlningen. 



** Axstjelken kransgrenig [stund, enkel] med grenarne fullt utväxta vid 

 fruktsättningen. Sommarväxter. 



4 E. palustre L. stjelken inuti flerpipig, merändels grenig, 6—8fårad; grenarne enkla 



4— 5äggade, n. uppräta; slidornas tänder syl-lika svartbruna, med hvil hinnkant. 

 % 6, 7. — /? polyslachion: alla kransgrenarne utdragna, n. jemnhöga och axbärande. 

 — Y tenellum: stjelkarne tufvade etikla frådlika 4äggade. — c? arenarium: axstjel- 

 ken grenlös, från samma rot som de nedliggande ofruktsamma. Fig. Sv.B.402. Fl.D. 

 1183. Somf. Cr. exs.n:o2. H.N.f.l3, n:o 98. 

 Fukt. äng. å på sand. {Sk.— Lpl. — N. till Finnm. — ^ N. Arendal på hafsstr. — 

 y Sk. mellan Tågarp och Ottarp. -— ^ Sk. Falsterbo; Lomma. Smal. Femsjö. Boh. 



