18 Fam. Bryaccce. 



spetsigt lock; stjelken något fin, n. pargrenig, med klolikt krökta grentoppar; bladen 

 lancettlika spetsiga, ensidigt krökta, glest finsiigade, med n. utlöpande nerv. 2|. 6, 7. 

 Fig.Br.eur. Sill. 3I.exs. 158. R. Hn. Bryac.exs.269. 

 Kärr. {Sk.—Lul. Lpm. enl. Lindb. Ner. Boh. Christinedal: Thed. — IS.) Vanl. upp- 

 rat, 3 å 4 tum hög, till habitus en medelform mellan H. uncinal. och följ., ehuru 

 skiljd frän den förra med de ostrimmade bladen, från den sednarc med starkare 

 krökta och mindre långspetsade blad, som hafva uppblåsta basceller, samt från 

 begge med könsförhåll. Fruktskaften likasom hos följ. mycket långa, ofta 3 tum. 

 — H. polycarpon Ahnf. och Sill. eller H. fluitans y ed. 4, H. adunc. p ed. 7, H. 

 uncin. 13 ed. 8, som enl. Lindb. hörer hit, är en finare, ofta fotshög form, som 

 växer i uttorkade kärr. 



102 H. fluitans L. sambyggare; fröh. aflångt, krökt, med kägel-likt, spetsigt lock; stjelken 

 lång, meränd. glest pargrenig, med i ändan krökta smågrenar; bladen lancettlika borst- 

 spetsade, mer och mindre klolikt krökta, släta, n. helbräddade, med nerv som föreg. 

 2|. 6, 7. — /? fakalum: grenar och blad tätare; bladen bredare, skärformigt krökta, 

 med stark nerv. — / serratum Lindb. bladen smala, med hårfin sågad spets. 2^ 7, 8. 

 Fig.Br.eur. Sill. M.exs.161. 



Vatten. [Sk.—Lpl. — N.) Från några tum till flera fot lång, brun- eller rödaktigt 

 grön, med n. 2 linier långa blad; stjelkbladen mindre krökta än grenarnes, p är 

 något kortare och gröfre: Leskea Deinboellii Siv. enl. Lindb. — /, som är Diche- 

 lyma Swartzii Lindb. i Sch. Syn. och ed. 8, har sedermera af Lindb. sjelf be- 

 funnits vara en Hypnum-form och snarast hörande till denna art. 



c — Lock och blad som afd. b — ; nerv än enkel, än dubb., stund, 

 ingen: [H. subgen.) Limnobium Sch. 



103 H. ochraceum Tum. tvåbyggare; fröh. aflångt eggrundt, krökt, med convext vårtbä- 

 rande lock; stjelken lång, oordentligt delad i långa uppräta, oftast enkla, i toppen 

 krökta grenar; bladen tättsittande, aflånga — bredt eggrunda, spetsade, helbräddade^ 

 skärformigt böjda, stund. n. sammanvridna, med nerv till midten. 2^ 7, 8. Fig. Br. 

 eur. R. Hn. Bryac.exs.238. 



Fukt. sten. i fjelltr. r. {Pit. Lpm. i björkregionen på fjellet Peljekajse. Vm. Lpm. på 

 Laxfjellet i Tärna; samt Marsfiellen: Angstr. — iV. i en fjellbäck nedom Sylfjellen. 

 Dovre, Drivstuen och Sprenbäcken; Gudbrandsdalen och Laurgaard: Jens. etil. Lindb.) 

 Förekommer i stora, mjuka tufvor upptill gröna, nedtill brungula; bladen variera 

 i hög grad från helt smala lancelllika till bredt eggrunda, mer och mindre spet- 

 siga o. s. v. Frukt icke funnen i Skand. 



104 H. palustre Huds. (enl. Lindb.) sambyggare; fröh. aflångt eggrundt, krökt, med kägel- 

 likt lock; stjelken oordentligt delad i täta, i toppen krökta grenar; bladen tegellagda, 

 eggrunda, något spetsade helbräddade concava, ensidigt böjda; nerven kort och svag, 

 knappt nående till midten. 2f 5— 7. Fig.Br.eur. Lindgr. M.exs.29. Somf. Cr.exs.l25. 

 R. Hn. Bryac.exs.237. 



Sten. och pålar vid vatt. {Sk. — Angml. och Herjed. Pit. Lpm. Kobroive: Lindb. 

 Lul. Lpm. Qvickjock. — N. till Salten.) Vanl. nedliggande, tätgrenig brunaktig; 

 bladen småningom afsmalnande, med kort, stundom trubbad spets. — H. luri- 

 dum Sw. 



d — Lock som afd. b — ; bladen föga krökta: Ainblystegium Sch. 



105 H. fluvialile H. sambyggare; fröh. aflångt, krökt; locket koniskt, med kort udd; 

 stjelken nedligg. oordentligt grenad i utdragna trådsmala grenar; bladen glest tegel- 

 lagda, eggrundt lancettlika, kortspetsade helbräddade, föga krökta, med n. utlöpande 

 nerv. 2j- 7. 8. Fig. Br.eur. R. Hn. Bryac.exs.179. 



Sten, etc. vid vatten. [Sk.^Hehl. Skog sn, Tönnebro. Värml. — N.) Ett par tum 

 lång, meränd. nedliggande, ell. flytande, täml. grof mossa; bladen klolika endast 

 i grenarnes topp, eljest n. raka. Fröh. träffas sällan. — H. luridum /3 Wg. 



106 H. irriguum Wils. sambyggare; fröh. aflångt ovalt, krökt, med lock som föreg.; stjel- 

 ken nedligg., oordentligt pargrenad; bladen glest sittande, utstående ell. något ensi- 

 diga, föga krökta, från hjertlik bas lancettlika, långspetsade n. helbräddade, med nerv 

 som föreg. 2|. 6. Fig.Br.eur. Rab.Bryoth.342. 



Sten. i bäckar, r. {Sk. Wallsjö m. fr., samt Fogelsång: Lindb. ÖG. Omberg; V. Ny 

 sn, Kafvelbäck med frukt: Hj. Holmgren. Uppsala, Qvarnbo. Gottl. i en bäck söd. 



