Flock. Dicranece. 71 



ff Bladen kortspetsade ell. trubbiga: Dichodontium Schimp. 



33 D. pellucidum H. fröh. eggrundt, höjdt åt sidan; locket n. längre än halfva fröh., spröt- 



spetsadt; bladen från bred^omslid. bas horiz. utsperrade, lancettlika, n. spetsiga, och 

 mot spetsen meränd. naggsågade. 2^ 5, 6. Fig. Br.eur. R. Hn. Bryac.exs.62. 

 Fukt. st. dik. etc. r. [Sk. Fogelsång, Skärali etc. Smal. Femsjö. FG. Kinnékulle, vid 

 Venerns strand. Boh. Christinedal: Thed. ÖG. Omberg på Borgsudde; V. Ny sn. 

 och Motala vid Näs och Lemunda. Gefle. Dal. Bjursäs; Särna etc. Herjed. Mal- 

 magen. Jämtl. Snasahögen. Medclp. — N. Lysland. Dovre, Kongsvold; samt Gule- 

 dalen, vid Bogen. Salten.) -^^U tum hög, likasom följande växande i ljusgröna 

 mattor; fröh. slutl. n. a flängt, krökt. Bäst skiljd från de föreg. med bladen, som 

 från slidan småningom afsmahia ända till udden. Cellväfven finmaskig. — Tri- 

 dontium Lindb. 



34 D. squarrosum Schrad. fröh. eggrundt, något böjdt åt sidan, med kägellikt lock, knappt 



så långt som halfva fröh.; bladen från omslidande, eggrund bas horizontalt utsperrade 

 ell. nedböjda, bredt lancettlika, trubbiga, helbräddade. 2^ 5, 6. Fig. Br.eur. R. Hn. 

 Bryac.exs.63. 

 Bäck., kärr, helst i (jelltr. r. (Lul. Lpm. Villefjellet. Pit. Lpm. llerest. Vm. Lpm. Lax- 

 • fjellet i Tärna; Marsfjellen: Ängstr. Herjed. Ljung- och Funnesdalen. Da/. Leksands 

 by, med frukt; mell. Helgbo och Sundbo: Cleve enl. Lindb. Värml. Kyrkebol i Ny 

 sn. Boh. Christinedal: Thed. — N. Finnm. allmän. Trondhj. — Christiania. Kongs- 

 berg.) 2—4 tum hög och betydl. gröfre, samt med bredare blad än föreg., från 

 hvars större former denna art är svår att skilja. Högst sällsynt med frukt i 

 Skand. — Dicranella Schimp. Syn. 



57. ARCTOA Br. & Sch. 



1 A. fulvella Br. & Sch. fröh. urnelikt, med vidgad mynning, slätt, äldre oordentl. få- 



radt; locket med tjockt spröt; tänd. n. till basen 2delade; bladen från bredare bas 

 hastigt hårsmala, långa och ensidigt böjda, mot spetsen naggsågade, de öfre n. så långa 

 som fruktskaftet. 2^6,7. Fig. Br.eur. R. Hn. Bryac.exs.6. 

 Klipp, i fjelltr. r. [Lul. Lpin. Njunnats. Pit. Lpm. Tjidijak. Um. Lpm. Gitsfjellen; 

 Laxfjellet: Angstr. Jämtl. Äreskutan. Herjed. i Nedalen. — N. Egeberget vid Chri- 

 stiania: Jens. enl. Lindb. Heckefjell, Vattendal. Goustafj. Filefjell. Dovre, Snöhättan 

 vid snögränsen; samt på Vaarstien, Gederyggen och Storhöe. Nordl. Salten på Sol- 

 vaagtind.) Tufvorna vanl. \ tum höga, stundom högre; fröh. knappt \ lin. långt, 

 föga upphöjdt öfver bladen, yngre ovalt och omärkligt snedt, slutl. reguliert urne- 

 likt. — Dicranum Sm. och ed.6. 



2 A. hyperborea Br. & Sch. fröh. omv. eggrundt, strimmigt, äldre omv. kägel-likt, oor- 



dentl. fåradt; locket med smalt spröt; tänd. till midten 2— 3klufna, sprickfulla; 

 bladen föga ell. icke ensidiga, lancetilikt syl-lika. med kortare spets, torra krokiga 

 och inböjda, n. helbräddade. 2^ 6, 7. Fig. Br.eur. R. Hn. Bryac.exs.76. 

 Bergssprick, r. (7*^7. Lpm. Tjidtjak. — N. Dovre, Kongsvold bortåt Sprenbäcken på 

 torra klippor vid vägen.) Mycket lösare tufvad än föreg. och till alla delar gröfre. 

 Tänderna mer håliga och olikformigt klufna. — Dicranum Sm. och ed.6. 



3 A. Anderssonii Wich. fröh. rundadt eggformigt, äldre n. urnelikt, fåradt; locket med 



snedt spröt; tänd, till basen 2 — 3deldta; bladen raka, icke ensidiga, omv. eggrunda — 

 aflånga, tvärt sammandragna till en kortare syl-lik naggsågad spets; perichaet.bladen 

 aflånga, concava, småningom afsmaln. till spets. 217,8. Fig. Reg. Bot. Zeit. 1859, 

 t.7,f.3— 8. 

 Fjelltr. r. [Lul. Lpm. på den klippiga toppen af berget Njunnats 1856: Wichura.) Stor 

 som föreg. Fruktskaftet kortare än hos de föreg., så alt perichcet.bladen nå öfver 

 fröh. Osedd af ut g. — Dicranum Schimp. Syn. jemte de föreg. 



58. DICRANODONTIUM Br. & Sch. 



1 D. longirostre Br. & Sch. fröh. afiångt ell. cylindriskt, ostrimmadt, med sprötspet- 

 sadt lock, af mer än halfva fröh:s längd; bladen ensidigt böjda ell. utstående, något 

 spröda, från lancettlik bas hastigt borstlika med mycket lång och fin helbräddad spets 

 och bred nerv. 2f8— 10^ Fig. Br.eur. R. Hn. Bryac.exs.241. 

 Torfmossar, r. [Sk. mell. Råby och Leingaröd i Ifvetofta sn: Prof. Akerm. och Berggr. 

 enl. Lindb.) Bildar täta och mjuka, af rotludd förenade, brungula tufvor af 1, 



