Flock. JungermannidecB. 85 



bladen täta, rundade ell. n. omv. eggrunda, meränd. i brädden uddtandade; öfra kan- 

 ten vid stjelken något tillbakaböjd; stipler 0; kalken aflång,' plattad, snedt tvärhuggen, 

 tandad. 2^5,6. — ^ minor: flera gånger mindre; bladen ofta helbräddade. Fig. 

 F1.D.1061. Hook.t.13. Ek. f.4. G. &Rab. Hep.20, 271. 

 Berg, a. {Sk.—Lpl. — N.) Störst af Svenska arter, ofta 2—3 tum lång med en god 

 linie breda blad, af lifligl grön färg; kalken 2 lin. lång. Var. till storlek. — Jung. L. 



2 P. interrupta N. v. Es. stjelken utdragen, nedliggande, horizontalt grenad; bladen som 

 föreg. bugtbräddade eller i spetsen intryckta, meränd. otandade; stipl. 0; kalken som 

 föreg. helbrädd. % 5, 6. Fig. Lindenb. Sp. Hep. t.l2. G. & Rab. Hep. 48, 109, 136. 

 Berg och bland andra mossor, r. [Sk. Trolleholm; Fogelsång; Broby sn: Hamnstr. enl. 

 Lindb. ÖG. Motalatr. på Hålberget. Stockh. Skarpneck; Nacka: Lindb. Värml. 

 Christinehamn. Pit. Lpm. öst. Ischjak: Lindb. — N. Dovre, vid Drivstuen.) Om- 

 kring tumslång och mer grenig än föreg., hvilken denna art nog mycket liknar 

 till färgen och öfriga delar, men är mer platt och nedligg., med kortare frukt- 

 grenar och kalk. 



79. SCAPANIA Lindenb. 



1 S. nemorosa N. v. Es. stjelken n. upprat bar, utan rotludd; bladens undre flik dub- 



belt större än den öfre, med öfra kanten tillbakaböjd och nedlöpande på stjelken, 

 derigeriom concav; båda rundade och tätt hårlikt uddtandade; kalken platt, tvärhug- 

 gen, uddtandad. 2^ 5, 6. — /? purpurascens: purpurröd, särdeles den stora kalken. 

 Fig. Hook. t.21. Ek. f.lO. G. & Rab. Hep. 92. 224, 279. 

 Bergskljft. bäckstr. (Sk. — Gestr. Ingml. Täsjöberget. Jämtl. Herjed. Funnesdalsberget. 

 Värml. Boh. Christinedal: T\\Qå.' Gottl. Thorsborgen: Pripp enl. Lindb. — N.) Stor, 

 ofta ett par linier bred, i lösa tufvor, vanl. olivgrön, i toppen ljusgrön. Bladfli- 

 karne hos denna och följ. riglade mer uppåt och parallell med stjelken än hos 

 S. uliginosa; den större n. omv. eg grund. — Jung. L. 



2 S. undulata N. v. Es. stjelken upprat, bar; bladens undre flik platt, dubbelt större än 



den öfre, tilhryckta; båda rundade trubbiga, uddtandade eller n. helbräddade, torra 

 vågiga; kalken som föreg. meränd. helbräddad. 2f 5 — 7. Fig. Fl.D.1773,f.2. Hook. 

 t.22. Ek.f.l4och88. G. & Rab. Hep. 90, 91, 139, 194, 260, 278, 291. 

 Bäckstrand. [Sk. — Lpl. Boh. Svanesund på Oroust: Thed. — N.) U — 3 tum lång, 

 1 — 2 Un. bred, vanligen brun, ofta svart, och svår alt upplifva i vatten. Bladen 

 ofta, i synnerhet nedåt, glesa; flikarne mindre olikstora än hos följ., sällan nå- 

 got uddtandade. — Jung. L. 



3 S. uliginosa N. v. Es. bladflikarne rundade, helbräddade, den öfre flera gånger mindre, 



njurlik, convev; för öfr. som föreg. 2|. 5 — 7. Fig. G. & Rab. Hep. 34, 193. 

 Fjeilbäck. r. {Pit. Lpm. Kåbroive: Lindb. Jämtl. Getvalen: R. Hn. Herjed. — N. 

 Dovre, på Nystuhöe: Jens. enl. Lindb.) Något mindre än föreg. af samma färg 

 och utseende, ehuru mer beslägtad med följ., hvarifrån den skiljes med större, 

 vanl. ett par tums längd, samt glesare blad, n. alltid af brun färg med helbräd- 

 dade bladflikar. — Jung. Sw. 



4 S. irrigua N. v. Es. stjelken uppböjd, nedtill rottrådig; bladens undre flik hjertlikt 



rundad, något spetsig, dubbelt större än den öfre n. njurlika tilltryckta fliken; båda 

 glest uddtandade; kalken som föreg. uddtandad. 2|. 5, 6. Fig. Thed. M.exs. 147. 

 Kärr, fukt. jord. {Sk. Broby sn: Hamnstr.; och Röstånga: Lindb. ÖG^. Vinnerstad: 

 Hj, Holmgr. enl. Lindb. Stockfy. Gefle. Helsl. Hemstanäs. Ingml. Resele: Frist. enl. 

 Lindb. VB. Ratan. Jämtl. Areskutan. Herjed. Dal. Vestml. Sala. Ner. flerest. 

 VG. Göteborg. — N) Bred som föreg., men sällan öfver 1 tum lång, mörkgrön, 

 lätbladig. Bladflikarnes sömm längre och mer utböjd från stjelken än hos föreg., 

 hvarigenom den öfre fliken får en njurlik form. — Jung. N. v. Es. 



5 S. curta N. v. Es. stjelken uppstig, kort, nedtill rof tradig; bladens undre flik större, 



rundad eller eggformig; den öfre n. triangelformig; båda trubbiga eller med udd, hel- 

 bräddade eller oordentligt glestandade; kalken platt, tvärhuggen. 2|. 5, 6. — y? cuspi- 

 dulata: mycket liten, bladflikarne aflår)ga helbräddade, den öfre spetsad. Fig. Ek. 

 f.76 och 89. G. & Rab. Hep. 93, 195—6. 

 Fukt. jord, ofta blandad med andra. {Sk. — Herjed. och VB. Pit. Lpm. Kaltisbout: 

 Lindb. — N. Trondhj.) 2—6 linier lång, V— | linie bred, mörkgrön. Var. i hög 

 grad, än ensam och lufvad, än spridd bland andra mossor, än med glesa, än 



