Flock. Jungermannidece. 87 



3 J. albicans L. stjelken upprat, bar: bladens flikar som hos föreg,, men med en hvit- 



aktig rand af stora, aflånga celler ef. or midten: kalken aflångt eggrund, trind TlA—Q 

 Fig. FI.D.2005, f.2. Hook. t.25. Ek. f.55. G. & Rab. Hep. 13, J35, 233. 

 Klipp. etc. {Sk.—Lpl. — N. till Hammerfest.) 1—2 tum lång, öfver en lin. bred, 

 men var. liten som föreg. Utmärkt af bladens medelceller, hvilka äro helt olika 

 den öfriga, fint punkterade nätbyggnaden, samt skenbart bildande en nerv. 



4 J. Dicksoni Hook. stjelken kort, uppstigande, rottrådig; bladflikarne aflånga spetsade 



olikstora, bugtigt småtandade ell. n. helbräddade; den öfre ell. mindre rigtad uppåt, 

 den undre utåt från stjelken, utvikta från hvarandra; kalk aflång veckad. 2f 6, 7. 

 — /3 major: större, med mer kortspetsiga, n. helbräddade bladflikar. Fig. Hook 1 48 

 Ek.f.68. 

 Bergstrakt, r. {Boh. Skaftö; Marstrand: Prof. Huss enl. Lindb. — ]y. Saltdalen. Laur- 

 vig. — /? Göteborg, på ett berg vid Kåltorp.) 2—4 lin. lång, ljust eller gulaktigt 

 grön; knappt ^ lin. bred. Sänd blandad med J. taxifolia under namn af J. 

 exsecta från Somfl. — /? J. carinata ed. 3, 4—6 lin. lång, utplattad n. en linie 

 bred, af de uppåt riglade bladen mer kölad än de öfriga i flocken. 



5 J. exsecta Schmid. stjelken med toppen uppböjd, rottrådig: undre bladfliken stor blad- 



lik, eggrundt lancettlik concav helbräddad spetsig, stundom i spetsen 2tandad: den 

 öfre många gånger mindre, tandformig spetsad, uppstående: kalken eggrundt aflång, 

 veckad. 2|. 4, 5. Fig.Hook.t.l9 och Suppl. t.l. Ek. t.5 och 11, f.37. G.&Rab.Hep. 

 130, 177. 

 Klipp, rutten ved etc. r. {Sk. — Gestr. Angml. Holmstrand i Helgum sn. Pit. Lpm. 

 Tjidtjak: Lindb. Herjed. Dal.) Tufvad, med n. enkla, 5 — 7 lin. långa, en lin. 

 breda stjelkar; bladen täta, något ensidiga; utmärkt af den öfra bladflikens li- 

 tenhet, bildande endast en upp- och framåt rigtad tand, utgående något ofvan 

 den undres midt. 



ff Communes: bladen 2sidigt fastade, hela ell. mer och mindre djupt 2 — Gflikiga 

 [icke hopvikna]; frukten i toppen [genom nyskott skenbart sidosittande]. 



* Bladen hela, utan flikar. 



a — Med stipler. 



6 J. Taylori Hook. stjelken utdragen styf, n. upprat, rottrådig: alla bladen cirkelrunda, 



något concava, helbräddade, nående skiftevis långt in på stjelkens framsida, cellväfven 

 grof; stipl. bredt syl-lika, flygtiga och dolda i rotluddet af de yngre stjelkarne; kal- 

 ken eggrund, med plattad, tvärhuggen topp. 2j. 8, 9. Fig. Hook. t.57. G. & Rab. 

 Hep. 14, 112. 

 Bergssprick, r. [Sk. Skärali; Rostrup: Jens. enl. Lindb. 5o/i. Uddevalla; Lysekil: Retzius 

 ^nl. Lindb. ÖG. Motala, Lemunda stenbrott. Gestr. Oslättfors. Dal. Särna. Jämtl. 

 Areskutan och Snasahögen. Pit. Lpm. Käxa. — N.) 1 — 2 tum lång, grof och stel 

 mossa, 2 lin. bred, med rödbruna toppar; bladmaskorna stora som hos följ., men 

 mer ålskiljda af ett sammansatt ådernät. 



7 J. anomala Hook. stjelken nedhggande, rottrådig; bladen meränd. af 2 former, de 



nedre cirkelrunda, något concava, 2sidigt utstående, de öfre eggrunda, n. spetsiga, 

 rännformiga helbräddade, af grof cellväf; stipl. på flagellerna, små lancettlika; kalken 

 eggrund veckig, något insänkl. 2^ 7, 8. — 13 vagans: glest kringkrypande i andra 

 mossor, alla bladen cirkelrunda. Fig. Hook. t.34. Ek. f.70, 71, 106. Sill. M.exs. 188. 

 Somf. Cr.exs.37. G. & Rab. Hep. 1 J 3, 236. 

 Kärr, bland Sphagnum. {Lpl. — ÖG. Ner. VG. Smal. Vexiö, samt Skurugata: Scheutz. 

 Sk. Esperöd: Adj. Aresch. och Broby: Hamnstr. enl. Lindb. — N.) Stjelken 1 — 2 

 tum lång, bildande ofta stora och fasta, tumstjocka mattor i hvitmossekärren, 

 särd. i Gestrikland, blek eller rödaktig till färgen; bladen utmärkta af sina stora 

 maskor, hvilka n. sammanflyta. Anses af N. v. Es. m. fl. såsom en form af föreg. 

 13 har ofta i Sverige blifvit ansedd för Sphagnoecetis communis. 



8 J. Schraderi Mart. stjelken nedligg. flerböjd rottrådig; alla bladen rundadt elliptiska, 



något concava, helbräddade, rigtade uppåt och med kanterna tegel-lagda, af tät cell- 

 byggnad; stipl. på flagellerna, syl-lika; kalken långt utskjutande, cylindrisk. 2^7,8. 

 Fig. Ek. f.97. G. & Rab. Hep. 230, 231. 

 Vid källor etc, r. [Boh. Christinedal: Thed. enl. Lindb. FG. Halleberg och Slockh. Sand- 

 sjön: Lindb. Ex. från öfriga, förr uppgifna loc. osäkra, såsom utan kalk, enl. Lindb.) 



