48 



segdannede og ved Grunden hjærtedannede; i Randen er de groft 

 rundtakkede (Fig. 2). Mod Stænglens Spids bliver Bladene meget 

 kortstilkede, men er iøvrigt af en lignende Form. Alle Bladene er 

 kun temmelig svagt behaarede. Blomsterkransene er samlede til 

 et Aks (Fig. 1). De purpurfarvede Kroner er udpræget læbedan- 

 nede (Fig. 3), med en lang, opret, men tilsidst tilbagerullet Over- 

 læbe (Fig. 4). Blomsterne, der er fremme i Juli og August, er 

 vellugtende og bestøves af Humlebier. 



Utvivlsomt er Betonie en sydlig og vestlig Art, der under sin 

 Vandring foreløbig ikke er naaet længere end til det sydlige Dan- 

 mark; den findes nu kun nogle faa Steder i Skove i det vestlige 

 Lolland. I Norge mangler den helt, og i Sverige siges den at være 

 forvildet. Dette hænger maaske sammen med, at den ligesom 

 Kransburre er en gammel Lægeplante, der i Oldtiden havde stort 

 Ry og anvendtes endog overfor 47 forskellige Sygdomme. Ogsaa 

 havde den Ord for at være et godt Tryllemiddel, der bl. a. var 

 virksomt overfor Slanger. 



Tav. 574. Fig. 1. Blomsterstand. Fig. 2. Blade fra Plantens Grund. 

 Fig. 3. Blomst, set forfra (forstørr.). Fig. 4. Blomst, set fra Siden (forstørr.). 

 Fig. 5. Delfrugt (forstørr.). 



575. Eng-Salvie, Salvia pratensis L. 

 N. Salvie. 



En af de mest egenartede Slægter af Læbeblomstrede er Salvie. 

 Den omfatter flere hundrede Arter, som næsten alle hører hjemme 

 i varmere Egne af Europa og den øvrige Verden, og hvoraf kun 

 enkelte Arter har fundet Vej til Danmark og de sydligste Dele af 

 Skandinavien. Den ene af disse, Eng-Salvie, er saavel i Danmark 

 (første Gang fundet 1859) som i Norge sjælden, tilfældigt ind- 

 slæbt og udsaaet med Frø af Græs og Kløver fra fremmede 

 Lande; den er derfor mest fundet paa Græsmarker, ved Veje og 

 undertiden paa Enge, men den synes ikke at være bestandig, i det 

 den, skønt den er perennerende, ikke breder sig paa de hidtil kon- 

 staterede Findesteder. 



Eng-Salvie er en ret statelig Urt, 30—60 cm høj, hvis lang- 

 stilkede Blade for Størstedelen er samlede i en Roset ved Stæng- 

 lens Grund. Den netformet-rynkede Bladplade er ægdannet med 

 hjærteformet Basis og paa Undersiden af en blegere Farvetone 

 (Fig. 2); Randen er uregelmæssigt takket. Paa den blomster- 

 bærende Stængel findes kun nogle faa Blade; de øverste Par er 

 meget mindre end de andre og næsten siddende. Oventil er Plan- 



