93 



608. Rosenrod, Sedum roseiim (L.) Scop. 

 N. Rosenrot. Isl. Svæfia, Burn. 



Rosenrod er en kendt nordisk Fjældplante, som i sit Ud- 

 seende minder noget om den i BNF paa Tavle 271 afbildede 

 Sankt-Hansurt. Ligesom denne har Rosenrod en kraftig Rod- 

 stok; ja, hos Rosenrod er denne endog meget tyk og indvendig 

 gullig ; den er vellugtende, og derfra stammer Navnet. 



Fra Rodstokken, som i Reglen" har fundet sig en Vokseplads 

 i en Klipperevne, ti Rosenrod er en udpræget Klippeplante, ud- 

 gaar oprette blomstrende Skud af 10 — 30 cm's Længde. Disse 

 Skud bærer talrige spatelformede-elliptiske og flade, men tykke og 

 blaaduggede Blade, som i Randen er noget savtakkede. I Spidsen 

 af Skuddet findes en halvskærmformet Blomsterstand af mange 

 gule Blomster. 



Blomsterne afviger fra det sædvanlige hos Slægten Sedum 

 ved at være særkønnede og hyppigst firtallige, hvorfor Rosenrod 

 ogsaa ofte henføres til en egen Slægt (Ehodiola). 



I Fig. 5 er afbildet en Hanblomst med dens lange Støv- 

 dragere, og Fig. 6 er et Diagram (se BNF, S. 225) af samme, 

 hvor man tydeligt ser de forskellige Blomsterdele, ogsaa de fire 

 Honningskæl udenfor Støvvejene. Paa tilsvarende Maade fore- 

 stiller Fig. 3 en Hunblomst og Fig. 4 dennes Diagram. Blom- 

 stringen finder Sted i Højsommeren. 



Rosenrod mangler som nordisk Bjærgplante naturligvis i 

 Danmark. I Norge er den almindelig i den største Del af Landet 

 og gaar højt til Fjælds op over Skovgrænsen; den mangler i 

 Lavlandet østenfjælds. I Island og paa Færøerne er den meget 

 almindelig. 



Tav. 608. Fig. 1. Hanplante i Blomstring. Fig. 2. Modne Frugter. 

 Fig. 3. Hunblomst (Vi). Fig. 4. Diagram af samme. Fig. 5. Hanblomst (*/i). 

 Fig. 6. Diagram af samme. 



STENBRÆKFAMILIEN, SAXIFRAGACEÆ. 



609. Smalbladet Stenbræk, Saxifraga aizoides L. 

 N. Gulsildre. Isl. Gullsteinbrjotur. 



Den almindelige Karakteristik af Stenbrækfamilien og af 

 Slægten Stenbræk er givet paa S. 218 i BNF, og fire Arter er af- 

 bildede paa Tav. 273—276. Nu føjes hertil 3 Arter paa Tav. 609 

 — 611 ; derved faas et fyldigt Indtryk af Mangfoldigheden i Ud- 



