103 



enaarig. Den bliver 15 — 30 cm høj og har et meget særpræget 

 Ydre. Stænglen er oftest ikke forgrenet; Bladene har kun eet 

 Par Smaablade, der er linje-lancetformede (gærne lidt bredere end 

 gengivet paa Tavlen) og en lang, ugrenet Klatretraad eller kun en 

 Braad. De teglstensrode Blomster, der fremkommer i Maj — Juni 

 Maaned, sidder enligt i Bladhjørnerne (Fig. 3). Bælgene (Pig. 4) 

 er lange og sammentrykte og indeholder kuglerunde Frø (Fig. 5 ; 

 deraf formodentlig Navnet sphæricus). 



Denne ejendommelige Plante hører hjemme i Middelhavslan- 

 dene og forekommer i det sydlige Europa som Ukrudt paa Mar- 

 kerne. I Nordeuropa er den meget sjælden. Foruden paa Kullen 

 og en lille Klippeø i Bohuslens Skærgaard i Sverige er den kun 

 fundet ved Hammershus paa Bornholm. Paa alle tre Steder vokser 

 den paa solvarme, tørre Klippeskrænter og dør bort allerede tidlig 

 paa Eftersommeren. 



Tav. 619. Fig. 1. Rod med Rodknolde (se BNF, S. 259 og Tekstfig. 20) og 

 nederste Del af Stænglerne. Fig. 2. Øverste Del af en Stængel med Blade, 

 Blomst og umoden Bælg. Fig. 3. Blomst (Vi). Fig. 4. Moden Bælg, den ene 

 Halvdel (Vi). Fig. 5. Frø (V.). 



620. Strandært, Lathyrus maritimus (L.) Bigel. 

 N. Strandflatbelg. Isl. Baunagras. 



I Klitterrænet langs Jyllands Vestkyst og andre sandede Ky- 

 ster af Danmark, men især i den Del deraf, hvor Plantevæksten 

 endnu er meget aaben — den hvide Klit — finder man ikke sjæl- 

 den en smuk og ejendommelig Repræsentant for Ærteblomstrede, 

 Strandærten. Det er meget faa Arter af denne store Plante- 

 gruppe, der er tilpassede til at leve under de Kaar, den magre og 

 tørre Sandbund byder. Men Strandærten er det, og det samme 

 gælder forøvrigt Sand-Astragel (BNF, Tav. 322), der dog i Norden 

 kun findes paa Skaanes Østkyst. Begge er fleraarige og har indtil 

 meterlange, blege underjordiske Skud (Udløbere), der let arbejder 

 sig gennem Sandet. Hvis Strandærten dækkes ved Sandfog, hvad 

 ofte hænder, sørger Udløberne for, at den atter kommer frem til 

 Klittens Overfladen. Dens overjordiske Skud med en kantet og 

 rødligt anløben Stængel er nedliggende eller opstigende; oftest ser 

 man dem hæfte sig med Bladenes Klatretraade til stive Græsser 

 og andre kraftigere Planter. I Følge sin Voksemaade danner 

 Strandært paa det hvide Sand hyppig store, grønne Flader, der 

 endog paa Afstand er iøjnefaldende. Bladene er temmelig tykke og 

 faste af Bygning, graagrønne og voksklædte, vel skikkede til at 



