127 



Aar meget kraftigt udviklet og tyk Pælerod (Ammerod), som man finder 

 den hos mange andre toaarige Planter. Runkelroe og Sukkerroe, hvil- 

 ken sidste indeholder 13 — 14 % Rørsukker i Pæleroden, er over- 

 maade vigtige Landbrugsplanter, og Rødbeden dyrkes som bekendt 

 almindeligt i Køkkenhaven, Blad-Bede, der allerede dyrkedes i den 

 græske Oldtid, har derimod mindre Betydning ; det er de opsvul- 

 mede Bladribber og Bladkødet, der finder Anvendelse som Gemyse. 



Tav. 641. Del af en meget grov og lang Gren samt et af dens nederste 

 Blade og det fra Bladets Hjørne udgaaende Skud. Fig. 2. Øverste Grene af 

 Blomsterstanden med Blomster og unge Frugter. Fig. 3. Nys udsprunget Blomst 

 (70 og ved Siden deraf de fuldt udviklede Ar. Fig. 4. To sammenvoksede 

 Blomster i begyndende Frugtmodning (Vi). Fig. 6. Ung Frugt, set ovenfra; 

 Blosterbladene er fjærnede. Fig. 7. 2 sammenvoksede Frugtanlæg, et opad vendt 

 med et gennemskaaret Frø og et nedad vendt (VO- 



642. Strandgaasefod, Snæda maritima (L.) Dumort. 



Som udpræget Halofyt forekommer Strandgaasefod i Dan- 

 mark i Marskegne, paa Syltenge og ofte paa Tangbund; og den 

 er paa saadanne Voksepladser almindelig. Den kan dog ogsaa tri- 

 ves paa Grus- eller Klippebund og er i Norge fundet ved Kysterne 

 af den sydøstlige Del og af Trøndelagen. 



Strandgaasefod er enaarig, med en ret kraftig og grenet Pæle- 

 rod. Den oprette eller ofte nedliggende Stængel er stærkt forgrenet ; 

 den bliver næppe mere end ca. 30 cm høj, men Planten kan med 

 sine lange, liggende Grene brede sig over et forholdsvis stort 

 Flademaal. Som andre halofytiske Vækster er den ganske glat og 

 har kødfulde Blade, der her er næsten trinde og graagrønne af 

 Farve; i Efteraaret antager de ofte en smukt rødlig Tone. 



Fra Juli til ind i September blomstrer Strandgaasefod. I de 

 fleste Blades Hjørner findes smaa Nøgler af 2 — 3 Blomster (Fig. 5), 

 der kun er 1,5 til 2 mm i Tværmaal og ligesom Bladene blegt 

 grønne (Fig. 3), ofte senere røde. De fem Støvdragere udvikler sig 

 lidt før Støvvejens 2 blegrøde Ar (Fig. 4). Det blivende Bioster 

 omslutter Nødfrugten, hvis Frø er sortglinsende (Fig. 7). Ejendomme- 

 ligt er, at Strandgaasefod trods sin Karakter af enaarig Plante 

 dog mod Slutningen af Vækstperioden forvedder, et Forhold, der 

 vel er af Betydning for en længe varende Spredning af dens eneste 

 Formeringsorganer, Frøene. 



Tav. 462. Fig. 1. Ung Plante, endnu ugrenet. Fig. 2. Plante i Høstdragt. 

 Den øverste Del af Stænglen og Grenene er med Undtagelse af de to nederste, 

 nedliggende og opstigende, bortskaarne. Fig. 3. Blomst i hanligt Stadium (7i). 

 Fig. 4. Blomst i hunligt Stadium (Vi). Fig. 5. Et Stykke af en Gren, der viser 

 Blomsternes Plads i Bladhjørnerne (ca. V>)- Fig. 6. Blostret, der omslutter 

 Frugten (over VO- Fig. 7. Frø (ca. ^/i). 



