151 



Snegræs er almindelig i de norske Højfjælde, baade i den 

 sydlige og den nordlige Del af Landet. Den er i Island kim fun- 

 det paa Fjældene Vest for Horgårdal, men er almindelig i arktiske 

 Lande, f. Eks. i Grønland. 



Lidt større i alle Dele er Phippsia concinna (B), der ikke af alle 

 opfattes som en særskilt Art. Den opdagedes af Th. M. FRIES, 

 først paa Spitsbergen, men er derefter fundet paa Knudshø paa 

 Dovre. Inderavnerne har hos denne Art en mere lancetformet-æg- 

 formet Skikkelse ; de er bredest nedenfor Midten og har hvide Haar, 

 medens de hos P. algida er bredest ved eller straks ovenfor Midten 

 og oftest er glatte. Frugten er spoleformet og lidt længere end Inder- 

 avnen. 



Tav. 657. A. Phiypsia algida. Fig. 1. Et Individ af usædvanlig Størrelse. 

 Fig. 2. Individ af mere typisk Udseende. Fig. 3. Smaaaks paa et lille Stykke 

 af Hovedaksen ('"/i). Fig. 4. Frugt med Forblad ('"/O. — B.P. concinna. Fig. 5. 

 Et Individ fra Knudsho. Fig. 6. Smaaaks med Frugt ('70. 



658. Tandbælg, Sieglingia decumbetis (L). Bernh. 



N. Knegress. 



Paa høje, magre Enge, paa Overdrev o. lign. Voksepladser 

 træffer man ikke sjældent i Danmark et ogsaa ved sin bleggrønne 

 Tone let iøjnefaldende Græs, Tandbælg, som i flere Retninger er 

 saa ejendommeligt organiseret, at det een Gang bekendt ikke kan 

 forveksles med andre Arter af den for Almenheden vanskeligt 

 tilgængelige Græsfamilie. 



Tandbælg er fleraarig og har tueformet Vækst. Fra hver lille 

 Tue stritter et Antal blomstrende Straa til alle Sider; de er i Al- 

 mindelighed ikke oprette, men mere eller mindre skraat stillede, 

 undertiden nedliggende (deraf det latinske Artsnavn). Straaene, der 

 bliver 15—40 cm lange, bærer forneden faa og ret store Blade, der 

 er mærkelige derved, at Skedehinden er opløst i Haar. Tandbælg 

 bidrager kun i ringe Grad til naturlige Græsarealers økonomiske 

 Betydning og er, ligesom saa mange andre vildt voksende Græsser, 

 uden Dyrkningsværdi. 



Toppen er kun faagrenet, og de korte Grene er opret-tiltrykte ; 

 de bærer hver kun 1 — 3 Smaaaks. Blomstringen sker i Højsomme- 

 ren. Yderavnerne, der er lidt længere end Smaaakset (Fig. 2), om- 

 fatter 3 — 4 Blomster; Dækbladene er læderagtige og i Spidsen 

 uregelmæssigt 3-tandede (deraf Navnet „Tandbælg"). 



Meget ejendommeligt er det, at der hos Tandbælg kan findes 

 klandestine Blomster, der sidder allernederst paa den af Jorden 

 dækkede Del af det straabærende Skud. 



