46 Lolium. III, 2. 



Yderavnen lidet kortere end Smaaaxet; den nedre Inderavne 

 nedenfor Midten læderagtig, uden eller med en bøiet, aflPal- 

 dende Stak; den øvre Inderavne naaer (ved Frugtmodningen) 

 med Randen udenfor den nedre. 7. Ø. 



Almindeligt Ukrud i Hørsæden, og liar udbredt sig med Hør- 

 culturen, som det synes, til alle Egne af Landet. I« 



79. 1. temulentum L. (Svingel-R.). H. 134; Drej. n. 

 137; F. D. 160; Rchb. I, tab. 5, fig. 1342—44; And. II, 13; 

 L. Herb. II, 32. 



Straaene oprette, rue , ingen blomsterløse Bladknipper; 

 Yderavnen af Længde med eller længere end Smaaaxet; den 

 nedre Inderavne nedenfor Midten læderagtig, med en 3 — 4"' 

 lang, oftest ret Stak; den øvre Inderavne naaer (ved Frugt- 

 modningen) med Randen udenfor den nedre. 



Kraftigere end foreg,, Smaaaxstilken skjør og Blomsterne derfor 

 (med Undtagelse af Yderavnen) hurtigt affaldende. Var. med en kort 

 og noget bøiet Stak. En Form med jævnt Straa (/S, speciosum Koch 

 Syn., L, arvense With.) har jeg ikke bemærket i vor Flora. 6 — 7. Ø. 



Ikke sjelden paa dyrkede Marker, især blandt Vaarsæden. I 

 enkelte Egne (f Ex. i Fyen) sparsom. 



16. Brachypodiuiu. Stilkax. 



a. Inderavnerne stakløse, den øvre i Randen 

 f i i n h a a r e t. 



80. B. loliaceum [Fr. mant. 3, p. 15] (Raigræsagtig S.) 

 And. II, 16; H. N. VIII, 96; Lolium festucaceum Link, 

 Rchb. I, tab. 6; Festuca loliacea Huds. fl. angl, 38; Koch 

 Syn. II, 443; Glyceria lol. Godr. fl. Lorr. 3, 168. 



Bladene linieformede, slappe, glatte, paa Underfladen rue; 

 Axet nikkende; Smaaaxene fladtrykte, de nedre kortstilkede, de 

 øvre siddende; den nedre Inderavne stakløs. 



Væxten ligner Festuca pratensis. Blomsterstanden Lolium perenne, 

 men den er let kjendelig fra den første ved det toradede Ax, fra den 

 sidste ved Smaaaxenes Stilling og 2 Yderavner. De tidligere for 

 Festuca loliacea anførte danske Voxesteder (F. D., Drej.) høre ikke 

 til denne Art, men til F. pratensis /S, pseudololiacea (sml. Lange i 

 Krøy. Tidsskr. IV, 462). 6—7. TJ. 



Paa høie Enge og ved Veigrøfter, sporadisk og sjelden: Sj. 



