88 Festuca. III, 2. 



Alm. i Skove og Krat, især paa Muldjord eller fugtig Grund, 

 /?, med Hovedarten, sjeldnere. 



54. Vulpia. Væselhale. 



169. V. sciuroides [Gmel. Bad. I, p. 8] (Langstakket V.) 

 Drej. n. 127; Festuca Roth, And. III, 28; H. N. XIII, 93; 

 F. bromoides Sm., H. 116; F. D. 144.5; Vulpia bromoides Link,, 

 Rchb. 1529. 



Straaene tueformigt samlede, ingen golde Bladknipper; 

 Bladene småle, det øvre fjernet fra Blomsterstanden; Skede- 

 hinden 2-øret; Toppen ensidig, axformigt sammenkneben, opret; 

 Grenene under Blomstringen opret-aabne, de nedre V2- mange 

 Gange kortere end Toppen; deii øvre Yderavne langt tilspidset; 

 Inderavnerne kortere end Stakken. 



4 — 12" høi. De nedre Grene ofte meget korte, med eet enkelt 

 Smaaax. 6 —7. Ø . 



Paa tørre, saavel sandige som lerede Marker og Bakker, spo- 

 radisk og ikke almindelig, men bemærket i alle Provindser, hyppigst 

 paa Bornholm. *1 



Anm. V. Myuros Gmel. (V. pseudomj^uros Willem., Rchb. 1525), 

 som er meget nær beslægtet med foreg, og adskilles ved en mere 

 forlænget, nikkende Top, tæt omskedet af det øvre Blad, er funden 

 i Holsteen (Web., N.) , og muligviis høre ogsaa nogle af de danske 

 Voxesteder herhid. Den maa søges paa lignende Localiteter som 

 foreg. 



55. Bronius. Heire. 



a. Den nedre Inde ravne ligelang med den øvre, 



længere end den bølgede Stak, Blomsterne 



imod Modningen i Randen ind rullede (og 



derved fjernede fra hinanden). 



170. B. secalinus L. (Almindelig II.) H. 121; Drej. n. 

 108; F. D. 293 (B. arvensis) og 1446 (?), Rchb. 1600; 

 And. III, 35; L. Herb. VII, 132. 



Straa og Bladskeder glatte ; Bladene paa Overfladen haa- 

 rede og rue ; Topgrenene under Blomstringen udbredte , efter 

 samme nikkende ; Smaaaxene aflange , glatte. 



Smaaxene grønne, var. i Henseende til Størrelse og Stakkens 

 Længde (ofte aldeles stakløse). 6 — 7. 0. 



Alraindelioft Ukrud i Vintersæden. 



