92 Scliedonorus. III, 2. 



V2— IV2' høi- Lavere end foreg-., Smaaaxene mindre, ofte rød- 

 ligt anløbne. 6—8. 



Den anføres som dansk af Sclium. og Hornem., dog uden An- 

 givelse af Voxesteder. De eneste danske Expl. jeg har seet af samme, 

 ere fra Fy en: Hofmansgave (A. Meyer), Faaborg (12). I* 



b. Fe stucacei Fr. Smaaaxene bredest i Midten, 



den øvre Indera^'ne i Randen ru af meget 



korte Børster. 2^. 



178. S. asper [Fr. 1. c] (Ru H.) And. III, 30; Bromus 

 Murr., H. 126; F. D. 1382; Rchb. 1603; H. N. IV, 97; 

 Festuca aspera M. K., Drej. n. 123. 



Bladene paa begge Flader rue , tilligemed Skederne stiv- 

 haarede (Haarene paa Bladskederne nedadvendte) ; Toppen ud- 

 bredt, med lange, ensidigt nikkende Grene (omtr. 2 — 3 i de 

 nedre Halvkrandse) ; Smaaaxene 7 — 1 O-blomstrede , rue; den 

 nedre Inderavne af Stakkens Længde eller lidet længere. 



3—5' høit og stivt Græs. 6—7. 



I Skove, især paa fugtig Grimd ; ikke sjelden paa Halvøens Øst- 

 kyst, i Fyen, paa Øerne og i Vest- Sjælland, sjeldnere mod 0. (f. Ex. 

 Vedbæk ! Ordrups Mose (H.) , Dronninggaard (Dr.) , Jonstrup Vang^ 

 (15), Boserup!) 



179. S. erectus [Fr. 1. c] (Opret H.) And. III, 31; 

 Bromus Huds. H. 125; F. D. 1383; Rchb. 1604; H. N. IX, 

 96; Festuca Wallr., Drej. n. 124; L. Herb. VI, 104. 



De nedre Skeder haarede, med udstaaende Haar; Bladene 



randhaarede; Toppen opret, alsidig, med kortere, opret -aabne, 



efter Afblomstringen tiltrykte Grene (alm. 3 — 4 i de nedre 



Halvkrandse); Smaaaxene 5 — 9-blomstrede ; den nedre Inderavne 



2 — 3 Gange længere end Stakken. 



IV2— 3' høi. Fra Rodstokken udgaae flere golde Bladknipper. 

 Bid. smalere end hos foreg., og kun paa Overfladen rue. 6. 



Paa tørre Steder, f. Ex. ved Randen af Marker og Veie sjelden: 

 Sj. Birkerød (Schuni.), Dronninggaard, Lundehuset (H), Jægersborg 

 Allee ved Bernstorf! Strandmarkerne udfor Charlottenlund (Dr.). * 



180. S. inermis [Fr. 1. c] (Stakløs H.) And. IH, 29; 

 Bromus inermis Leyss. ; H. I, 125; Rchb. 1569 — 70; H. N, 

 VH, 94; Festuca speciosa F. D. 1805. 



