Polygonuni. VI, 3. 251 



til denne tæt nedenfor sammes Basis; Blomsterdæhhets 3 ydre 

 Flige budt-kjølede efter Afblomstringen; Nødderne glandsløse, 

 fiint punkterede. 



Hele PI. svagt beklædt af et melet-dunet Overtræk. Blst. rødlig- 

 gronne, indvendig og i Randen hvide. 7 — 8. Ø. 



Almindelig paa dyrket Jord, især mellem Sæden. 



495. P. dumetorum L. (Vingebægeret S.) H. 446 ; F. 

 D. 756; H. N. XIII, 68, Tiniaria Drej. n. 436. 



Stængelen trind, stribet; Bladene som hos foreg.; Biomater- 

 dækkets 3 ydre Flige med tilsidst brede , hindeagtige Vinger 

 paa Ryggen, nedløbende i en Blomsterstilk omtrent af Blom- 

 sterdækkets Længde; Nødderne glindsende, jævne. 



Glat. Blomsternes Farve som foreg. 7—9. Ø. 

 I Udkanten af Skove og Krat, ved Gjærder, forekommer i alle 

 danske Provindser, men sporadisk, hyppigst i Fyen og paa Thorseng I 



21. Rumex. Skræppe.*) 



a. Lapathum Tournef. Blomsterne tvekjønnede, 

 (Skræpper). 



aa. Hydrolapathum Fr. Krandsene tæt samlede, i Regelen 



bladløse; Kronbladene brede, næsten hjerteformede, 



heelrandede eller svagt takkede. 



496. R. Hyibolapathum [Huds. fl. angl. p. 154] (Vand-S.) 

 H. 401; Drej. n. 409; F. D. 2348; H. N. VI, 52. 



Bladene lancetformede, tilspidsede, bølget-rundtakkede ; 

 ^^Bladstilkene paa Overfladen flade uden Rand"; Kronbladene 



^■) Arterne af denne Slægt maa undersøges henimod Frugtens Moden- 

 hed, da Blomsterdækkets indre Blade (Kronbladene), som afgive 

 vigtige Kj endetegn, først paa denne Tid have naaet deres fuld- 

 komne Udvikling, idet de hos alle Arter, undtagen Nr. 509, til- 

 tage i Størrelse og forandres i Form efter Afblomstringen. Til 

 Kundskaben om de nordiske Arter af denne vanskelige Slægt ere 

 Prof. Fries's fortræffelige Afhandlinger i Nov. p. 94, Mant. 3, p. 

 '24; S. Veg. Se. p. 202, de vigtigste Kilder. 



