632 Urtica. XXI, 4. 



1224. V, dioeca L. (Tvebo-N.) H. 958; Drej. n. 942; 

 F. D. 746; Rchb. 1. c. 1324. 



Rodstokken krybende; Bladene modsatte, æg-hjerteformede, 

 langt tilspidsede, skarpt saugtakkede; Blomsternøglerne samlede 

 i grenede Ax, 2 — 3 fra hvert Bladhjørne, hængende, længere 

 end Bladstilken. Tvebo. 



1 — 3' høi. Bid. var. bredere eller smalere, paa unge Skud ofte 

 dybt haandfligede, af mørkere og mere mat grøn Farve end foreg. 

 7—8. 7j. 



Ved Gjærder, i Skove og paa andre udyrkede Steder alm. Ea 

 Form med de nedre Ax Q, de mellemste og øvre i Spidsen c? og 

 ^ (/?, polygama!) har jeg fundet ved Kalkbrænderiet N. for Kbhvn.J 



Anm. Begge Arter ere beklædte med Brændebørster , som ved 

 Berøring udgyde en brændende Saft i Huden. 



n. Alnus. Æl. 



1225. A. glutinosa [Gårtn. fruct 2, t. 90] (Rød Æ.) H. 

 955; Drej. n. 939; F. D. 2301; Rchb. 1. c. XII, 1295; Be- 

 tula Alnus «, glutinosa L. 



Bladene rundagtige, ved Grunden kileformede, i Spidsen 

 budte eller udrandede , uregelra. tandet-saugtakkede , rynkede,, 

 i Vinklerne mellem Aarerne paa Underfladen dunede , for- 

 øvrigt glatte, paa begge Flader grønne , klæ,brige ; ^ Raklerne 

 ovale. 



Høit Træ med rødguultVed og mørk graabruun, tidligt revnende 

 Bark. 3—4. (fr. 8—9). T?. 



I fugtige Skove og Moser, alm. udbredt. 



1226. A. incaiia [DC. fl. fr. 3, 304] (Graa Æ.) H. 956;. 

 Drej. n. 938; F. D. 2302; Rchb. 1291; Betula Alnus /?, in- 

 cana L. 



Bladene ægformede, spidse, dobbelt saugtakkede, ryn- 

 kede, paa Underfladen overalt graaagtigt duunhaarede; ^ 

 Raklerne ovale , længere end hos foreg. , men paa kortere 

 Stilke. 



Vedet mere hvidt; Barken graa, glat. 3 — 4. (fr. 8—9). Ij. 



Plantes ikke sjeldent; forekommer desuden stundom i Udkanten 

 af Skove og Moser, men sjeldnere end foreg, (f Ex. mellem Bagsværd 

 og Jonstrup !), og maaskee ikke oprindeligt vildvoxende. I* 



