4 Fraxinus. II, I. 



L Monogynia. 

 1. Fraxinus. Ask. 



2. F. excelsior L. (Almindelig A.) H. 13; Drej. n. 

 3; F. D. 969. 



Bladene modsatte, uligefinnede med 3 — 6 Par lancet- 

 formede, saugtakkede Smaablade ; Blomsterne i grenede Kla- 

 ser, tvekjonnede og særkjonnede enten paa samme eller 

 forskjellige Planter; Vingefrugten oval, i Spidsen iidrandet. 



Hoit Træ med glat Bark; Knopperne tykke, omgivne af sorte Knop- 

 skjæl; Blomsterne udvikles for Bladene. 5. Tj. 



Almindelig som plantet Træ omkring beboede Steder; i Skove fore- 

 kommer den sjeldnere, deels plantet, deeis, som det synes, oprindelig 

 vildvoxende, f. Ex. Bornholm ikke sjelden i Ostkystens Skove; Sj. 

 Kulaas Skov i Odsherred! Bognæs (19J, F. Hofmansgave! Thorseng! 

 SI. V. Aabenraa! 



2. Salicornia. Salturt. 



3. S. herbacea L. (Enaarig S.) H. 4; Drej. n. 2; 

 F. D. 303 og 1621. 



Stængelen urteagtig, saftig; Grenene korsviis-modsatte, 

 oprette (a, erecta F. D. 303) eller aabent udstaaende (/5, pa- 

 tula F. D. 1621), ligesom Stængelen leddede; Axene valse- 

 formede; Arret svagt klovet. 



V4— 1' hoi; var. opret og nedliggende, med 1 og 2 Stovdragere. 

 8-9. O. 



Paa leret, dyndfuld Grund, som overskylles af Havet, almindelig i 

 Danmark, især paa nys inddæmmet Land og udenfor Digerne i Marsk- 

 egnene paa Halvoens Vestkyst, sjeldnere paa saltholdige Steder inde i 

 Landet, f. Ex. Vildmosen i Jtjlland (H). 



* 4. S. radicaiis [Sm. i E. B. 1691]. (Rodskydende S.) 



H. II, 107; Nolt. nov. p. 1; S. biennis-radicans Fr. S. 



Veg. Se. p. 55 og 201. 



Stængelen ved Grunden rodslaacnde, næsten træagtig; 



Axene tykkere og mere budte end hos foreg. ; Arret dybt deelt. 



Storre end foregaaende. 9. eller 7J, Om den er en fra hiin vir- 

 kelig adskilt Art, synes ikke endnu at være tilstrækkeligt beviist. Jeg 

 har ikke seet levende Exemplarer. (S. biennis Afz. Fr. H. N. X, 58, 

 som af Fr. ansees for Hovedarten til denne, er ikke rodslaaende). 



Strandbredder: J. Ydre Bjerrum ved Ribe (16). 



