Sagina. X, 4. 283 



Bid, aftage i Længde nedenfra opad. Kr. hv. 7—8. T|. Stgl. var. 

 enkelte eller grenede, glatte eller (især oventil) kirtelhaarede (/?, glan- 

 dulosa Bess.) og desuden: 



/S, moniliformis ! Stænglerne udstrakte, med meget for- 

 kortede Ledstykker, korte, kjedfulde Blade. 



I fugtige Enge og Torvmoser alm. , sjelden paa hoitliggende san- 

 dige Steder, f. Ex. 3l6ens Klint! /9, J. Sandklitter ved Henne nær 

 Vesterhavet! 



25. 8pergula. 8pergel. 



614. S. arreusis L. (Almindelig S.) H. 520; Drej. n. 

 491; F. D. 1033. 



Bladene linieformet-traadformede, paa Overfladen hvæl- 

 vede, paa Underfladen furede; IHomsterne i Qvast, det over- 

 ste Ledstykke nedenfor samme nepi)e længere end de ovrige; 

 Blomsterstilkene efter Afblomstringen tilbagebøiede ; Stovdra- 

 gerne oftest 10; Froene kugleformet-lindseformede, vortet- 

 rue, omgivne af en smal hindeagtig Rand. 



PI. morkgron, klæbrig-kirtelhaaret. Kr. hv. 6—8. Ø. Var. 



or, vulgaris (Boenn., Rchb. ic. VI, 705) Froene be- 

 klædte med hvidagtige ophoiede Vorter. 



/?, sativa (Boenn.; S. arvensis Rchb. ic. VI, 704). 



Froene sorte, fiint punkterede. 



Paa torre, sandige Marker, alm. udbredt, især i Halvoens magrere 

 Egne; /9, dyrkes hyppigt som Fodervæxt og forekommer derfor for- 

 vildet. 



615. S. pentandra L. (Femhannet S.) H. 521; F. D. 

 1930; H. N. IA'. 55; S. Morisonii Boreau i Gren. & Godr. 

 fl. fr. 274. 



Bladene kortere, næsten trinde, uden Fure paa Under- 

 fladen ; Stængelens overste Ledstykke nedenfor Qvasten flere 

 Gange længere end de ovrige; Stovdragerne oftest 5; Froene 

 fladtrykt-kredsrunde med en ru-punkteret Rand og udenfor 

 samme omgivne af en bred, straaleformigt stribet, lysbruun 

 Hinde; forovrigt som foreg., men af mere blaagron Farve. 



Var. glat eller kirtelhaaret. Kr. hv. 5—7. Ø. 



Paa sandige Marker, sjelden: Bornh. paa Klipperne ved Hammers- 

 huus Fyrtaarn! SI. Sorgwohid N, for Bendsborg (16). I* 



