J93 Trifolium. XVII, 3. 



(Faablomstrct K.) T. filiformc L. Sp. (efter Cit. af Haj. og 

 Beskr. for storste Delen j, Sm. fl. brit. 1404; Gren. Æ Godr. 

 11. Fr. p. 422. 



Stænglerne nedliggende; Smaahladene omvendt-ægformede 

 eller kileformede, rynket-nervede, i Spidsen svagt tandede 

 og afskaarne eller udrandede, det midterste siddende; Axel- 

 bladene*) elliptiske (bredest paa Midten); Blomsterstilkene 

 Iraadtine, noget boiede, af Længde med elier lidet længere 

 end det stottende Blad, 3 — 6-blomstrede; Fanen jævn. 



Stfjl. 2—4" lange. Kr. beggule, meget smaae. 6—7. Ø. 



Paa Strandenge: LolL ved Bjerremark (5). Fra andre Steder i 

 Danmark er den mig ikke bekjendt. '*] 



_£i 942.[T. filiformej tt)C. fl. fr. 4 p. 556] (Traadstænglet 

 K.) H. 787; Drej. n. 724; F. D. 1707; H. N. II, 48 og 

 IX, 54; L. Herb. I, 20; T. minus Sm. 1. c. 203; T. pro- 

 cumbens L. Sp. (tildeels) Gren. <fc Godr. 1. c. 423. 



Stænglerne nedliggende eller opstigende; Smaahladene 

 omvendt-ægformede eller omvcndt-hjertcformede, i Spidsen 

 svagt tandede og udrandede, det midterste stilket ; Axelbladene 

 ægformede; Bloms ter stilkene fine, længere end Bladene, med 

 8 — 12-blomstrcde, noget fladtrykte Hoveder; Fanen utyde- 

 ligt stribet, lidet længere end Bællcn ; Vingerne oprette. 



Stgl. 3—10" lange; Kr. lysgule, visnede blegbrune. 5—8. Ø. 



Paa Græsmarker, torrc Enge, Bakker o. s. v., alm. udbredt. 

 943. T. procumbens [L. fl. Suec. (undt. Cit. af Raj.); Sm. fl. 

 brit. 792] (Udstrakt K.) H. 787; Drej. n. 723; F. D. 796; 

 H. N. IX, 53; L. Herb. IV, 78; T. agrarium Poll. , Gren. 

 & Godr. 1. c. 423. 



*) Axelbladene hos Trifolium-Arterne ere i omlr. deres halve Længde 

 tilvoxne til Bladstilken. Ved Beskrivelsen af disse er her taget 

 Hensyn til de midterste paa Stængelen, da de ovre, (under Blom- 

 sterstilkene) ofte have en fra hine meget afvigende Form. Blom- 

 sterstanden er hos alle Arterne for Enheds Skyld og fordi en skarp 

 Grændse er vanskelig at drage, benævnt et Hoved, skjondt den hos 

 nogle Arter ved Axens Forlængelse stiængt taget er et Ax (f. Ex. 

 Nr. 949), hos andre (f. Ex. Nr. 945-47) en Skjærm. 



