1163 



Udbredelse: Paa tørre Stedig- mellem Krat ved Kragerø (Homan), 

 Arendal (Arboe), Grimstad (Lindeberg) og Lillesand (Schtibeler). 



g, R. VILLICAULIS Koehler sec. Whe. 1. c. p. 43. R. vulgaris 

 var. villicaulis Metsch. Rubi Ilennelierg. in Linnæa 28, p. 145. 



Tegn. Whe. 1. c. tab. 17. 



Aars skuddene bueformig bøiede, nedentil trinde, optil 5-kan- 

 tede, grønne eller brunrøde, spredt haarede eller stundom næsten 

 glatte, paa Kanterne væbnede med store, fra Siderne stærkt sammen- 

 trykte, med bred Grund forsynede, rette eller noget krummede, gule 

 eller i Spidsen rødagtige Torne. Bladene 5-tallige og fodnervet 

 sammensatte med langstilkede Sraaablade. Den fælles og Smaablad- 

 stilkene tilligemed Smaabladenes Midtnerver rigelig væbnede med 

 stærke krummede Torne. Endefinnen bredt ægdaunet, med afrundet 

 Grund, bredest ved Midten, temmelig pludselig sammentrukket i en 

 næsten hel Spids, tilligemed Sidesmaabladene skarpt og uregelmæssig 

 enkelttandede af udstaaende eller tilbagebøiede Tænder, under «raa- 

 grønne finlodne, ovenpaa livlig grønne, næsten glatte. De blomster- 

 bærende Grene haarede, tilligemed Blad- og Blomsterstilkene rigt 

 væbnede med store krummede, gule eller optil rødagtige Torne. Bla- 

 dene 3-, sjelden 5-fingrede med stilkede, af udstaaende Tænder skarpt 

 og uregelmæssig enkelttandede Smaablade. Endefinnen bredt ægdan- 

 net, temmelig jevnt afsmalnende til en Spids. De øverste Blade udelte, 

 ægdannede, mod Grenspidserne lidt efter lidt aftagende i Bredde. 

 Blomster ne samlede i en rigblomstret, grenet og bladet Blomster- 

 stand med forlængede stærkt tornede Fællesblomsterstilke. Bæger- 

 bladene graahvide, udtrukne i en lang Spids. Kronbladene hvide, 

 omvendt ægdannede, med tydelig Negl. Støvdragerne af Kron- 

 bladenes Læugde eller kortere. Frugten som hos foregaaeude Art. 

 Blandt de indenlandske Arter er den foregaaende uden al Tvivl nær- 

 mest beslægtet med dennC; til hvilken hellerikke Overgangsformer 

 helt og holdent turde savnes. R. villicaulis skiller sig imidlertid 

 fra den foregaaende Art ved de bredere, mere ægdannede og af ud- 

 staaende eller til og med tilbagebøiede Tænder tandede Smaablade, 

 den ved' Grunden mere afruudede Endefinne, som er bredest paa 

 Midten, den større, mere rigblomstrede, stærkere grenede og bla- 

 dede Blomsterstand samt de langspidsede Bægerblade. Exemplarer 

 fra Norge have Støvdragerne kortere end Griflerne, hvilket ellers ikke 

 pleier at være Tilfældet. R. villicaulis er alligevel nærmest be- 



20* 



