9 



Eng-Rapgræs. 



{Poa praténsis). 



Blandt de mang-e Arter af Rapgræs, der vokser paa Enge, 

 Marker og Diger, i Grøfter og Skovsumpe er Eng-Rapgræs 

 (Afb. S. 3) mærkeligt ved, at det i høj Grad forandrer sit 

 Udseende efter Voksestedet. Straaene, der er ru foroven, 

 bærer en udbredt, aaben Top med flerblomstrede , sammen- 

 trykte Smaaaks. Det har vidtkrybende underjordiske Rod- 

 stokke eller Rhizomer og korte Skedehinder. Naar det 

 vokser mellem Buske, kan det faa smalle, sammenlagte over 

 alenlange Rodblade, opnaa en Højde af 1—2 Fod (30 — 60 Cm.) 

 og har en græsgrøn Farve, medens det paa tør, mager, fast 

 Bund paa Strandfælleder og Overdrev hår korte Udløbere, 

 ofte kun bliver 4—6 Tom. (10 — 15 Cm.) faar korte, brede 

 Blade, en meget sanmientrængt Top med stærkt ophøjede 

 Ribber paa Yderavner og Dækblade og en blaagraa Farve. 

 En lignende Form ses hist og her paa solaabne, græsbe- 

 voksede Skovstier og Skovveje. Eng-Rapgræsset er en fler- 

 aarig, meget almindelig Græsart, der blomstrer i Maj, Juni 

 og Juli. Den udgør en Hovedbestanddel af Græsningen paa 

 Enge og naturlige Græsgange og hører til de bedste Foder- 

 græsser, især for Kvæg. Den udvikler sig tidlig om For- 

 aaret, danner et tæt Grønsvær og giver rigeligt og kraftigt Hø. 



Eng-Svingel. 



(Festéca praténsis). 



Meget almindelig paa Enge og ved Randen af Veje er 

 ogsaa Eng-Svingel et omtrent alenhøjt (c. 60 Cm.) bladrigt 

 Topgræs, hvis Topgrene dels er parvise dels endestillede 

 med mangeblomstrede, lange, smalle Smaaaks. Stak- 

 ken er kort eller mangler helt. Selve Toppen, der staar 

 opret, er noget ensidig, idet en stor Del af Smaaaksene sid- 

 der paa den ene Side af Stænglen. Alle Bladene er flade, 

 bredt linjeformede og har som Værn mod for stærk For- 



