18 



den »Fandens Køer«, i Sydfyn »Kærnerose«, og paa Møen 

 »Loppenrt«, hvilket Navn skyldes de talrige smaa sorte Biller, 

 der sædvanlig findes i Blomsterkurvene ; i Skanderborg hedder 

 den »Mjelkote«, paa Salling »Troldkoner« og i Midtjylland 

 »Troldljeger«. Nogle Steder kaldes den »Troldmandsiirt«, 

 hvilket ligesom de to sidstnævnte Navne minder om dens 

 norske Navn »Troldkonesko«. De fleste af disse Navne synes 

 at stamme fra den gamle Overtro, at onde Mennesker og 

 Hekse ved Hjælp af denne Plante kunde malke andre Folks 

 Køer og derved tilvende sig deres Smør. Dens ældgamle 

 Navn , Løvetand , har muligvis sin Oprindelse fra de ejen- 

 dommelige høvlformede Blades Flige, der er spidse som Rov- 

 dyrtænder; i Frankrig kaldes den ogsaa Dens leonis. 



Høst-Borst. 



(Leontodon autumnålis). 



Ligesaa almindelig paa Enge, Marker og Veje som Mælke- 

 bøtten er den noget mindre og spinklere Høst-Borst eller 

 Høst-Løvetand ogsaa kaldet Pedersurt, der ligesom 

 Mælkebøtten har rodstillede, fjerfligede Blade, men en 

 mere eller mindre grenet Stængel, hvis Spidser er ud- 

 videde og beklædte med smaa Skæl. Naar Støvkornene, der 

 er bestemte til at overføres af Insekter, er modne, hænger 

 de saaledes sammen, at de, idet Støvsækkene springer op, 

 ikke kan spredes i Luften hver for sig i Form af smaa Støv- 

 skyer. Der har nemlig dannet sig et klæbrigt Overtræk 

 over hvert enkelt Korn, og Nytten deraf er ikke blot den, 

 at Kornene bliver holdte sammen, men ogsaa, at de let hæfter 

 sig fast ved andre Plantedele og ved Insekterne, der ubevidst 

 fører dem af Sted. Der findes desuden et ejendommeligt 

 Fejeapparat bestaaende af smaa Haar, der sidder paa Grifien, 

 ved dettes Hjælp fejes Støvkornene ud af Støvknapperne og 

 hæftes til Griflens Sider. 



Høst-Borsten blomstrer til langt ud paa Efteraaret med 

 gule enlige Kurve, der udvendig er rødlige. Den vokser 



