25 



en Kodriver med korte Støvdragere og derefter flyver hen 

 paa en anden med kort Griffel, vil netop den Del af dets 

 Legeme, livorpaa Støvet sidder, komme i Berøring med denne 

 sidste Blomsts Ar, ligesom det samme vil være Tilfældet, 

 naar Insektet fra en Blomst med lange Støvdragere flyver 

 hen til en anden med lang Griffel, hvor Arret sidder højt 

 oppe i Kronens Munding. De ubudne Gæster, som Myrer 

 og Bladlus, der kun ger Planten Skade ved at berøve den 

 dens Honning, uden at de er i Stand til at hjælpe den med 

 at føre Støvet, der muligvis hænger ved deres Legeme videre, 

 da det vilde gnides af under deres Vandringer op og ned ad 

 Planterne, indfanges og holdes tilbage af de nederste Blade, 

 der afsondrer et klæbrigt Stof. De ikke stærkt duftende, 

 men ret vellugtende Blomster bliver grønne ved Tørring og 

 kan anvendes til The. De indeholder megen Honning. 



Den hulkravede Kodriver kaldes ogsaa »Kællingetand«, 

 »Nøgleblomst«, »Maries Himmerigsnøgler« eller »Vor Frues 

 Sengehalm«. Den ædes ikke af Kvæget, skønt dens Lugt, 

 som tidligere nævnt, ikke er gennemtrængende — deraf maaske 

 Navnet Kodriver. 



Kornet Stenbræk. 



(Suxifraga (/ranuldta). 



Almindelig paa høje Enge, paa Diger og Marker er en 

 meget smuk lille Plante, der kaldes Kornet Stenbræk, 

 fordi den ved Grunden af Stænglen har en Mængde 

 smaa, rødlige, dunhaarede Knolde eller kugleformede 

 Korn — de saakaldte Yngleknopper. Det er en urteagtig, 

 fodhøj (15— 30 Cm.) kirtelhaaret Plante, hvis nyreformede 

 Grundblade er rundstakket-haandlappede. Stænglen bærer 

 kun faa Blade. De hvide temmelig store Blomster sidder i 

 en Kvast. Det er en fleraarig ret almindelig Plante, der 

 blomstrer i Juni paa høje Enge — den findes saaledes bl. a. 



