38 



kraftigere og af en mørkere Farve, end det øvrige Græs. 

 Det er de i Sagnene omtalte Hekseringe, thi paa saadanne 

 Steder danser Alferne ved Midnat og i Maaneskin deres lette 

 Danse. Tidligere mente man, at disse nøgne Pletter stam- 

 mede fra Hvirvelvinde, men det sandsynligste er vist, at der 

 paa et saadant Sted har staaet en Gruppe Svampe, der har 

 kastet deres Sporer i en Kreds, og ved Svampenes Hensmuldren 

 er Jordbunden bleven uimodtagelig for Græsvæksten. Man 

 siger, at Faarene ikke æder Græsset i disse Alferinge, og 

 Shakespeare, der kendte Naturen saa forunderlig nøje, om- 

 taler dette i Stormen, — Akt V S. 1 — hvor Prospero taler 

 til Alferne: » Smaapuslinger, I som ved Maaneskin i Græsset 

 træde ned de grønne Kredse, som Paaret ikke nipper af — « 



Almindelig Rajgræs. 



(Ldlkim perénne). 



Paa Græsmarker og paa høje Enge, langs Vejene og 

 ved Vejgrøfterne findes overalt Almindelig Rajgræs, en 

 slank Græsart, der som oftest bliver hen ved 1 Fod (30 Cm.) 

 høj, men ogsaa hyppig opnaar en Højde af IV2 Fod (50 Cm.). 

 Den har mørkegrønne, glatte Straa, der forneden er knæ- 

 bøjede og kan kendes paa, at de unge Blade er kølformet 

 sammenlagte, medens de hos nærstaaende Arter er sammen- 

 rullede. Smaaaksene, der kun har en Yderavne, er flade, 

 sammentrykte og flerblomstrede , de sidder i to Rader og 

 vender Kanten mod Plantens Akse. Rajgræsset er fleraarigt 

 og blomstrer i Juni, Juli og August. 



Den dyrkes under Navn af engelsk Rajgræs og er 

 vistnok den første Græsart, som er bleven dyrket her i 

 Landet. Den indførtes i sin Tid fra England, og Navnet 

 betyder efter sin engelske Oprindelse »Ruggræs«. Den er 

 en nøjsom og ret varig Græsart, som godt taaler jævnlig at 

 afgræsses, giver tidlig Foraarsgræsning , godt Hø og god 

 Efteraarsgræsning, men den fordrer en temmelig lang Hvile- 

 periode efter Blomstringen og taaler ikke godt Tørke. Naar 



