46 



der med Civilisationens Udbredelse og med Anlæggelsen af 

 Kolonier i. fjerne Lande, altid følger en Del Planter, der ofte 

 bliver tilbage som Vidne baade om Civilisationen og Kolo- 

 nisterne, selv om begge skulde uddø, saa vel som om deres 

 tidligere Hjemland. Saa snart en Evropæer bosætter sig i 

 en afsides Nord- Amerikansk Skovegn, indfinder Kæmpe- Vej- 

 breden sig straks paa Stedet, men den forsvinder ikke, selv 

 om Kolonisten forlader Egnen ; Indianerne kalder den derfor 

 de »hvides Fodspor«, idet de tror, at den vokser frem der, 

 hvor en Evropæers Fod blot en Gang har betraadt Jorden. 



Dunet Vejbred. 



{Fhmtago media). 



Særlig smukt indrettet med Hensyn til Bestøvningen er 

 Blomsterne hos Dunet Vejbred. Den kendes fra Kæmpe- 

 Vejbred paa, at dens ægformet ovale 

 Blade har kortere Stilke, er dunhaarede 

 og rosetformet udbredte paa Jor- 

 den. Blomsterakset er kortere og tyk- 

 kere end hos Kæmpe-Vejbreden og me- 

 get kønt med sine hvidlige Kroner, 

 lange, rosenrøde Støvtraade og 

 hvide Støvknapper. Den vokser paa 

 tørre, lerede Marker og ved Veje, især 

 hvor Underlaget er Ler eller Kalk og 

 blomstrer i Maj, Juni og Juli. Den 

 dunede Vejbred udmærker sig ved at 

 have to forskellige Former af Blomster, 

 hvoraf den ene Form særlig er ind- 

 rettet til Vindbestøvning, den anden 

 derimod til Lisektbestøvning. Den første 

 Blomsterform har meget lange, tynde 

 Støvtraade, lange, fjerformede Ar og aabne Kroner, der ikke 

 er i Besiddelse af nogen særlig Vellugt. Denne Form fore- 

 kommer hos de Vejbredplanter, der vokser paa frie eller højt- 



Dunet Vejbred (Plantago 

 media). 



