111 



dens forreste opad rettede Spids, er paa dette forreste Stykke 

 bred og tæt bedækket med stride Børster; yderst sidder det 

 lille Ar. Alle Blomstens Dele er meget tæt sammenføjede, 

 og det er derfor kun kraftigere Insekter, der kan naa ned 

 til den dybt liggende Honning; naar de udforer dette Arbejde, 

 presses Kronbladene nedad, og nu fejer Gritfel børsten Støvet 

 ud af den lille Aabning, der dannes af et bladagtigt Til- 

 hængsel paa Spidsen af Kølen, og det opfanges enten af 

 Dyrets Haarbeklædning eller ligger frit uden paa Blomsten. 

 Arret bliver først senere modtageligt for Støvet, og der er 

 altsaa Mulighed for, at det først ved et senere Besøg kan 

 modtage Støv, der sidder paa Insektets Bug. Ved Grunden 

 af Bladene findes tandede Akselblade med en brun eller sort 

 Plet paa Midten. Der findes desuden paa Akselbladene nogle 

 smaa vorteagtige Legemer, de saakaldte »Nektarier«, af hvilke 

 der udsondres en sukkerholdig Saft, der er meget yndet af 

 Myrerne. Disse Insekter soger derfor i stort Antal Foder- 

 Vikken, og da de ikke gaar højere end til Akselbladenes 

 Nektarier, gør de ikke nogen Fortræd paa Blomsterne, som 

 de tværtimod beskytter mod Snegle og Larver, der ikke 

 holder af at komme i Kast med de hurtige og altid i stort 

 Antal tilstedeværende Myrer, og derfor holder sig borte. 

 Frugten er en opret, dunhaaret, lysebrun Bælg. Foder -Vikken, 

 der ogsaa kaldes Heste -Vikken eller Skovfugleurt, fore- 

 kommer hyppig som Ukrudt i Sæden og mellem Ærter, den 

 dyrkes ogsaa som Foderurt og blomstrer i Juni og Juli. 



Hvid Døvnælde. 



{Laniium album). 



Mange af de vilde Markplanter findes hyppigst paa Gær- 

 derne, paa de Jord- eller Stengærder, der ofte løber langs 

 Markerne. En saadan Plante er den hvide Døvnælde 

 eller Døvnælde-Tvetand. Den hører til de Læbeblom- 

 strede og er en haaret 1 — IV2 Fod (25—50 Cm.) høj Plante 

 med firkantet Stængel og æg-hjerteformede, groft savtakkede. 



