155 



bort, men fra dens underjordiske, overvintrende Dele skj'der 

 der om Foraaret igen nye Skud op. 



Det er kun Hunplanten, der dyrkes for Humlekoppernes 

 Skj^d, da disse bruges som Tilsætning til 01. Tidligere, 

 medens Hjemmebrygning 

 var almindelig, spillede 

 Humledyrkningen dog en 

 langt større Rolle her i 

 Landet end nu til Dags, 

 hvor der paa Brygge- 

 rierne mest anvendes ind- 

 ført Humle. Hanplanten 

 kaldes Vild Humle eller 

 Skovhumle. Nogle Steder 

 kaldes Humlen Sten- 

 humle og Guldhumle. 

 Romerne og Grækerne 

 benyttede ikke Humlen, 

 derimod gjorde Kelterne 

 og Germanerne Brug af 

 den , men sandsynligvis 

 opsøgte de den vildt- 

 voksende uden at dyrke 

 den. Efterhaanden til- 

 tager dog Dyrkningen af 

 den overordentlig i Mel- 

 lemevropa. Man har frem- 

 bragt forskellige Varie- 

 teter af denne Plante, dog- 

 er der ingen Tvivl om, at de dyrkede Humlearter alle ned- 

 stammer fra den vilde Humle, der oprindelig voksede i Ev- 

 ropa, i Kavkasus og i Sibirien. Den vokser ikke paa den 

 sydlige Side af Himalaya, og Sanskritsproget ejer ikke noget 

 Navn paa den. 



Den vilde Humle har en ganske overordentlig Udbredelse, 

 og ethvert af de oprindelige evropæisk-asiatiske Sprog indenfor 



Gren af Almindelig Humle med 

 Humlekopper. 



