159 



Sk o V- Galte tand. 



(Stacliys silvåticus). 



Hen paa Soiiinieren i Juli og August blomstrer den ret 

 anselige Skov-Galtetand, der hører til de læbeblom- 

 stredes Familie. Det er en IV2— 3 Fod (40—100 Cm.) 

 høj mørkegrøn, laadden Plante med en ubehagelig 

 Lugt. Bladene er langstilkede, hjerteformede og 

 groft savtakkede. Blomsterne, der er mørkt brunrøde 

 med hvide Aarer paa Underlæben, 

 er samlede i et smalt Aks, der dannes 

 af adskilte Blomsterkranse, sædvanlig 

 med 6 Blomster i hver Krans. Under- 

 tiden er Kronerne hvide; af og til 

 hen paa Efteraaret kan man træife 

 en Form med grønlige Kroner. Efter 

 Bestøvningen snor de to korte Støv- 

 dragere sig udad til hver sin Side. 

 I Kronrøret findes en Krans af Haar, 

 hvis Spidser er rettede indad mod 

 Kronens Midte. Herved vanskelig- 

 gøres Adgangen for de Smaainsekter, 

 der gerne vil trænge ned i Kronrøret 

 for at hente Honning, men ikke gør 

 Planten nogen N3'tte, da de paa Grund 

 af deres ringe Størrelse ikke spiller 

 nogen Rolle ved Bestøvningen, og som i Reglen heller ikke 

 har Kræfter nok til at arbejde sig gennem Haarkransen. 

 Dette formaar derimod de større Insekter, der hjælper til 

 ved Bestøvningen, idet de bringer Støv fra den ene Galte- 

 tand til den anden, naar de da ikke foretrækker, saaledes 

 som Bierne ofte gør det, at bide Hul paa Siden af Blomsten 

 og derved slippe nemmere ind til Honningen, men i saa Til- 

 fælde kommer de rigtignok ikke i Berøring hverken med 

 Støvknapperne eller Arrene. Imod de krybende Smaadyr, 



Skov-Galtetand (Slachy 

 silvåticus). 



