170 



stilke sig-, saa Blomsterne bliver hængende og saaledes kom- 

 mer til at danne et beskyttende Tag over de mange fine 

 Støvdragere. 



Vorterod. 



(Ficarta verna). 



Blandt vore første Foraarsplanter er ogsaa Vorterod, 

 der ligesom Anemonerne hører til Rannnkelfamilien. Den 

 vokser i Skove og Haver og er meget almindelig helst paa 

 skyggefulde Steder. De opstigende Stængler er ved Grunden 



forsynede med kølleformede Knolde, 

 saakaldte »Ammerødder«, der er 

 dannede af opsvulmede Birødder og 

 bestemte til en hurtig Udvikling af 

 det næste Aars Skud. Bladene er 

 langstilkede, hjerteformet rundagtige, 

 glinsende og glatte, ofte med ovale 

 Løgknopper i Bladhjørnerne; af 

 disse Løgknopper, der er affaldende, 

 fremkommer ny Planter. Bægeret 

 er trebladet, og Kronen har om- 

 trent ni aflange gule Blade. 

 Vorteroden gaar sædvanlig under 

 Navnet »Smørblomst«. Da den inde- 

 holder skarpe, giftige Stoffer, ædes 

 den ikke af Kvæget, derimod søges 

 den meget af Insekterne, navnlig 

 af Bierne, der suger Honningen, 

 Honninggemmerne, smaa Gruber paa Kron- 

 dækkede af tynde Skæl. Den blomstrer i 

 og bliver fra 4 til henimod 10 Tommer 



Vorterod (Ficaria verna) 



som udvikles i 

 bladenes Negle 

 April og Maj 

 (10—25 Cm.) høj 



