189 



ter«, der kan rumme en betydelig Mængde Vand, som de 

 yderst langsomt afgiver. De grøngule eller gul hvide 

 Blomster sidder i tætte Kvaste. Blomsterne er femdelte 

 med 10 Støvdragere i to Kredse. Den blomstrer henimod 

 Efteraaret i August og September og indeholder skarpe 

 Stoffer, der beskytter den mod at blive fortæret af Kvæget. 

 Paa Grund af sine saftige Blade kan den holde sig længe 

 frisk i afplukket Tilstand, idet den indsuger Fugtighed af 

 Luften. Paa Landet er det en gammel Skik ved St. Hansdag 

 at stikke Grene af denne Plante ind imellem Bjælken og 

 Loftet enten for Kæresten, for Forældrene eller for en anden, 

 man har kær; bliver Grenen ved at vokse, gaar det den, 

 man har tænkt paa. godt, men gaar den ud, times der den 

 paagældende en Ulykke. Deraf kommer ogsaa Navnet »K æ re- 

 st ekaal«. Den overvintrer ved underjordiske Knopper. 



Marts-Violen. 



(Viola adoråta). 



Marts-Violen, denne lille, beskedne, for sin store Vel- 

 lugt saa berømte Plante, findes ogsaa, foruden i Haverne, 

 hvor den jo dyrkes i stor Udstrækning, temmelig almindelig 

 vildtvoksende ved Foden af Gærder, paa Grøftevolde og i 

 Randen af Skove. Den lille, lave Violplante, der kun bliver 

 2— 4 Tommer (5 — 10 Cm.) høj, har ingen overjordisk Stængel, 

 men en vidt krybende Rodstok, fra hvis Udløbere de rund- 

 agtig hjerteformede^ næsten glatte Blade opsendes. Blomsterne 

 sidder enkeltvis paa Blomsterstilkene, der har mørk viol- 

 bi aa Kroner af en meget ren Farve og er, som hos alle 

 Planter af Violfamilien, uregelmæssige og meget ejendom- 

 melige. Der findes fem Bægerblade, som ved Grunden er 

 forsynede med nedadvendte Vedhæng og fem Kronblade, af 

 hvilke to og to af de fire øverste er ens, medens det femte 

 er forskelligt fra de andre og forsynet med en Spore; der 

 findes ogsaa fem Støvdragere med meget korte Støvtraade. 

 De to af Støvdragerne er forsynede med et sporedannet 



