201 



Men hvis den nu, efter at have mættet sig, gik baglængs ud 

 og saa gentog Forsøget paa det næste Kronblad, saa vilde 

 Arrene modtage Stov af den samme Blomst; dette finder 

 ikke Sted. Naar Insektet vil besøge det næste Honning- 

 gennne, forkorter det sig Vejen ved at gaa sidelængs over 

 paa det næste Kronblad, hvorved det altsaa kun berører den 

 tilsvarende Støvknap; dette kan ske endnu en Gang, og nu 

 trækker det sig tilbage forbi Arrets Bagside, der ikke er 

 klæbrig og derfor ikke kan modtage Støv, og flyver derefter 

 hen til en n}^ Blomst, hvis Ar altsaa modtager det frem- 

 mede Støv.« 



Sværdliljen er en fleraarig Plante med en vandret Jord- 

 stængel eller Eodstok, der ofte danner store Tuer. Den 

 hører til Irisfamilien. Frøspredningen foregaar fortrinsvis 

 ved Vandets Hjælp, idet Froene er lettere end Vand og 

 holder sig længe flydende. De store Frø's forholdsvis ringe 

 Vægtfylde beror paa, at Frøskallen ikke slutter tæt til Frø- 

 hviden, men er adskilt fra denne ved et luftfyldt Mellemrum. 

 I de fleste danske Provinser er den kendt under Navnet 

 :>Flæg«, der dog ogsaa tillægges andre lignende Vandplanter 

 som Dunhammer og de større Arter af Kogleaks og Star; 

 paaF}!! kaldes den Flægrose. Dens russiske Navn »Perinka« 

 er et almindeligt Kvindenavn i Eusland. Ligesom store og 

 fornemme Mænd i Middelalderen ofte benævnedes efter de 

 vilde Dyr i Skoven — som Ulv og Bjørn — , saaledes kaldtes 

 Kvinderne undertiden efter Markens vilde Planter, hvilket 

 endnu er Skik blandt de slaviske Folkeslag. Evighedsblomsten 

 — Gnaphalium — kaldes i Eusland »Smilja«, et meget al- 

 mindeligt Kvindenavn, ligesom »Alrune«, den tyske Benæv- 

 nelse for Galnebær — Atropa Belladonna — , er et gammelt 

 germansk Kvindenavn. 



Vand-Pileurt. 



(Polijgonum amphihium). 



I Søer og Damme vokser Vand-Pile urt, der dog ogsaa 

 findes voksende paa Bredderne af disse Vande, ved Eanden 



