227 



og derved lettere kan ses. Paa den lange, blaa Griffel findes 

 nogle stive Børster, ved Hjælp af hvilke Insekterne fejer 

 Støvet ud af Støvknapperne for derefter at føre det hen til 

 andre Blaamunkeblomster. Ligesom paa Blaahatten ses ofte 

 paa den blaa Munke de nydelige sniaa Blaasommerfugle 

 (Lycæna), hvis Vingers Farve har saa stor Lighed med disse 

 Blomsters, at den, naar den hviler sig paa dem, ikke saa let 

 kan opdages af sine Fjender, Fuglene. Den vokser paa 

 tørre, sandede Marker og Bakker og i Klitter, blomstrer i 

 Juni, Juli og August og er meget almindelig. Fra Klitterne 

 og Sandmarkerne følger den ofte de sandede Hedeveje et 

 langt Stykke ind over den ægte Hede, men taber sig lidt 

 efter lidt, jo længere man kommer ind paa denne. 



Stednioderblomst. 



(Vtola tricolor). 



Stedmoderblomst, ogsaa kaldet Flerfarvet Viol, 

 Flojlsblomst eller Trefoldighedsblomst, hører til Viol- 

 familien. Det er en lille Plante, hvis kantede Stængel 

 bliver henimod 1 Kvarter (6 — 30 Cm.) høj og bærer ægfor- 

 mede eller aflange Blade og store, snitdelte Akselblade. 

 De uregelmæssige Blomster sidder paa enlige Blomsterstilke 

 og bestaar af fem Bægerblade, der ved Grunden er forsynede 

 med Vedhæng, fem Kronblade, af hvilke de fire øverste er 

 parvis ens, det femte forskelligt fra de andre og forsynet med 

 en Spore. De fem Støvdragere har sammenhængende Støv- 

 knapper og en hindeagtig Forlængelse foroven, de to nederste 

 Støvdragere er desuden ved Grunden forsynede med Sporer. 

 Kronens Størrelse og Farve veksler overordentlig meget efter 

 de forskellige Voksesteder: paa sandede Marker er de fire 

 Kronblade mørkere og lysere blaa og det nederste gult 

 med sortviolette Striber; paa lerede Marker er Kronerne 

 meget mindre og de fire øverste Kronblade hvidlige. Hos 

 disse sidste uanselige Blomster finder Selvbestøvning Sted, 

 idet Støvet falder fra Støvdragerne over paa Griflen; medens 



15* 



