260 



dende, skælagtige Blade, som ender i en indbøjet, 

 haarformet Spids, opsender opstigende Grene med stilkede, 

 gullige Aks, der er samlede to og to paa hver Gren. Disse 

 Aks er dannede af Sporehusene (Afb. 2), der modnes i Juli 

 og August og indeholder Sporerne (Afb. 3), ved hvilke Plan- 

 terne formeres. Det er disse smaa Sporer, der under Navn 

 af »Heksemel« eller Se men Lycopodii bruges paa Apothe- 

 kerne til at nedlægge Piller i, for at hindre, at de klæber 

 sammen. Mulig har dette ogsaa bidraget til at bevare den 

 overtroiske Porestilling, at Heksemelet skulde besidde mange 

 hemmelige Kræfter, hvilket jo ogsaa dets folkelige Navn 

 tyder paa. I gamle Dage brugte man saavel i Jylland som 

 paa Pyen at lægge Heksemel i Ølkarret, naar Øllet var for- 

 gjort og ikke vilde gære, og i Thy hænger man endnu den 

 Dag i Dag Ulvefodsranker op i Vindueskarmen for at be- 

 skytte Huset mod Troldtøj, mere virkningsfuldt er det mulig- 

 vis, naar man lægger dem mellem Klæder for at bevare disse 

 mod Møl. 



Ved en flygtig Betragtning har Ulvefoden nogen Lighed 

 med Mosserne, den danske Botaniker Peter Kylling, der døde 

 1696, kalder den da ogsaa »Jordmos«, et Navn den bevarede 

 i lange Tider. I Stenkulsperioden dannede Ulvefodfami- 

 lien i Porening med Bregner og Padderokker anselige Skove, 

 af hvilke de mægtige Stenkulslag er dannede. Ogsaa i Skifer- 

 lagene linder man Ulvefodsplanternes Sporegemmer i Porm 

 af smaa Blærer. Ulvefoden er temmelig almindelig paa Heder 

 og paa Banker i højtliggende Skove. 



