STRANDENGE, STRANDBREDDER OG 

 KLITTER. 



Paa de lerede, sandede og saltholdige Enge i Nærheden 

 af Havet findes en særegen Plantevækst, der er kendelig ved 

 sine tykke, kødfulde Blade og Stængler. Planter af de mest 

 forskellige Familier bliver kodfnlde paa Saltbnnd, medens 

 deres Repræsentanter andre Steder ikke er det, hvilket lige- 

 frem skyldes det af Planterne optagne Kogsalts Indflydelse. 

 Da Sandjorden er løs, synker Nedbøren let ned i Sandet, 

 hvorfor dets Vandholdighed ogsaa er ringe. Jo mere grov- 

 kornet det er, desto mindre Sammenhængskraft har Sand- 

 kornene, og desto mindre er det i Stand til at tilbageholde 

 Fugtigheden. Til at opsuge Vand fra Undergrunden har 

 Sandjorden ligeledes ringe Evne. Da Sandet i Reglen ud- 

 tørres meget hurtigt, opvarmes det ogsaa let og stærkt af 

 Solen, men saa snart Natten indtræder, afkøles det ogsaa 

 hurtigt. Planter paa Sandbund lider derfor ogsaa let af 

 Frost. Sanddannelserne skyldes som Regel Vandets, navnlig 

 Bølgeslagets søndermalende og opslemmende Virksomhed. Naar 

 Bølgerne kaster Sandet op paa Forstranden, og det ved Flod- 

 tid fores endnu højere op, udtørres af Solen og føres af Sted 

 af Vinden, dannes Klitterne, idet »det flyvende Sand er som 

 den fygende Sne«, det lejrer sig overalt hvor der er Ro og 

 Læ ogsaa om Plantei-ne, der saaledes kommer til at befordre 

 Klitternes Vækst. I Sandplanternes bladløse Stængler, saa 

 vel som i Bladene, findes undertiden et saakaldet »Vandvær« 

 eller Vandreservoir, der hjælper Planterne til at udholde 



