262 



Luftens og Jordbundens Tørhed. I Modsætning til Sand- 

 jorden er Lerjorden temmelig stiv, fordi dens Smaadele, der 

 er usynlige for det blotte Øje, har stor Sammenhængskraft. 

 Det er tillige en vaad og kold Jordart, da det Vand den 

 modtager gennem Nedbøren overordentlig vanskeligt kan 

 trænge igennem den, paa samme Tid som den suger meget 

 Vand til sig fra Undergrunden. Plantedækket paa Strand- 

 enge, ved Strandbredder og i Klitter er ofte saa aabent, at 

 det er Jordbundens Farve, der giver Landskabet dets Karakter. 



Salturt. 



(Salicdrn la Iterbåcea) . 



En meget ejendommelig Plante er Salturt eller Kvel- 

 ler, der næsten er uden Blade, kaktuslignende og let 

 kendelig ved sin tykke, saftige, leddede Stængel, der 

 enten er opret eller nedliggende med korsvis modsatte, noget 

 udstaaende, leddede Grene. Naar Stæng- 

 lerne har Espalierform, d. v. s. ligger 

 hen over Jorden trykkede til denne og 

 skjulende sig mere eller mindre mellem 

 andre Planter, mellem Stene og lignende, 

 da maa Grunden dertil søges i den 

 Varmeforskel, der er mellem Luftens og 

 Jordens Varme paa den Tid, da Skud- 

 dene udvikler sig, idet der ikke kan 

 være Tvivl om, at de ved denne Vokse- 

 maade opnaai- større Varme, end om de 

 voksede opret. De ganske smaa, ube- 

 tydelige Blomster sidder i treblomstrede 

 Kvaste i Leddene paa Grenene og har 

 en eller to Støvdragere og en Støvvej. 

 Kvelleren blomstrer hen paa Eftersom- 

 meren i August og September og bliver 

 Salturt (Salicornia ^^ nogle faa Tommer til henimod 1 Fod 

 herbacea). (4—30 Cm.) høj. Den er almindelig paa 



